П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/8082/21	

Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 24.09.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом   Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, - 

В С Т А Н О В И В:

14.05.2021р. Військова академія (м. Одеса) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення  витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 59411,32грн., оскільки не проведення відшкодування витрачених бюджетних коштів на утримання відрахованих курсантів призводить до порушення економічних інтересів держави.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2021р. позов задоволений з підстав того, що відповідно до ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов встановлених Кабінетом Міністрів України.
02.11.2021р. Одеський окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у даній справі №420/8082/21.
03.08.2022р. Військова академія (м. Одеса) подала до суду першої інстанції заяву про визнання поважними причин пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2022р. поновлено Військовій академії (м. Одеса) пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №420/8082/21, виданого Одеським кружним адміністративним судом 02.11.2021р., з посиланням на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач подав апеляційні скарги, в яких посилається на помилкове застосування судом першої інстанції, при вирішенні справи, норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого просить: рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог; ухвалу суду скасувати та ухвали нову про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку.
Апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей та доказів на їх підтвердження щодо строку протягом якого він має виконати зобов`язання відшкодування витрат на навчання та добровільно відшкодувати позивачу витрати на навчання. Заявляючи про суму витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі у розмірі 59411,32грн., позивач не надав жодних належних, допустимих доказів на їх підтвердження. Оскільки позивачем не надано суду поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому заява про поновлення процесуального строку з цього приводу не підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судових рішень в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 20.07.2017р. між Міністерством оборони України в особі начальника Військової академії (м. Одеса) та ОСОБА_1 (курсант) було укладено контракт на проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно умов якого курсант добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема: проходити військову службу (навчання) у Військовій академії (м. Одеса); відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. /а.с.16-18/
04.04.2021р. ОСОБА_1 подав до Військової академії (м. Одеса) рапорт про відрахування з числа курсантів через небажання продовжувати навчання. Зазначено про те, що він ознайомлений з порядком відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. /а.с.12/
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 14.04.2021р. №25-РС, відповідно до абз.3 п.3.1, абз.8 п.3.2 та п.3.9 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14.12.1997р. №490, солдата ОСОБА_1 , курсанта 374 навчальної групи четвертого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса) спеціальності «Озброєння та військова техніка», 14.04.2021р. відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання. /а.с.9/
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 14.04.2021р. №25-РС, відповідно до абз.3 п.3.1, абз.8 п.3.2 та п.3.9 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14.12.1997р. №490, солдата ОСОБА_1 , курсанта 374 навчальної групи четвертого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса) спеціальності «Озброєння та військова техніка», 14.04.2021р. відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання. /а.с.9/
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 14.04.2021р. №76 виключено з 14.04.2021р. ОСОБА_1 зі списків особового складу академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік. /а.с.10/
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо добровільного відшкодування витрат, які витрачені на його навчання,  позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ч.1  ст.2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі – Закон України №2232-XII)  військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з» «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої  статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Пунктами 3 та 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. №964  (надалі - Порядок №964) визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів.
На виконання п.3 Порядку №964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний  наказ від 16.07.2007р. №419/831/240/605/537/219/534 про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (надалі – Порядок №419/831/240/605/537/219/534), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість.
Згідно з п.2.1.1 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до п.2.1.2 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
Пунктом 2.1.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, передбачено, що витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.
Згідно з п.2.1.4 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Відповідно до п.2.1.6 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Згідно з п.2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Як передбачено п.7 Порядку №964 відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
ОСОБА_1 навчався у Військовій академії (м. Одеса) на підставі  контракту від 20.07.2017р. на проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. /а.с.16-18/
04.04.2021р. ОСОБА_1 подав до Військової академії (м. Одеса) рапорт про відрахування з числа курсантів через небажання продовжувати навчання. Зазначено про те, що він ознайомлений з порядком відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. /а.с.12/
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 14.04.2021р. №25-РС, відповідно до абз.3 п.3.1, абз.8 п.3.2 та п.3.9 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14.12.1997р. №490, солдата ОСОБА_1 , курсанта 374 навчальної групи четвертого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса) спеціальності «Озброєння та військова техніка», 14.04.2021р. відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання. /а.с.9/
Таким чином, ОСОБА_1 порушено умови контракту від 20.07.2017р. на проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, оскільки його розірвано у зв`язку з небажанням продовжувати навчання.
При цьому, позивач у власному рапорті від 04.04.2021р. зазначив про ознайомлення з порядком відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, а тому він знав про свій обов`язок добровільного відшкодування, але не вчинив відповідних дій.
Розмір вищезазначеного відшкодування підтверджується довідкою-розрахунком від 14.04.2021р. №1/55/578 витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м. Одеса), що  складає всього – 59411,32грн., у т.ч.: грошове забезпечення – 18975,89грн. продовольче забезпечення – 16011,96грн., речове забезпечення – 18074,10грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії – 6349,37грн. /а.с.11/
Враховуючи положення вищенаведених норм законодавства, відповідач зобов`язаний відшкодувати Військовій академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо поновлення судом першої інстанції пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до п.9 ч.2  ст.129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.
Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.14, 370 КАС України.
Частиною 1 ст.373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно ч.3 вищезазначеної статті виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 12 вищезазначеного закону визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку, а саме виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Так, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2021р. у даній справі набрало законної сили 26.10.2021р., а тому згідно вимог ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» могло бути пред`явлено до виконання впродовж трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а саме  до 27.01.2022р.
Разом з тим, лише 17.02.2022р. Військової академією (м. Одеса) отримано виконавчий лист №420/8082/21. /а.с.63, 66/
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання Військова академія (м. Одеса) вказує на отримання виконавчого листа поза межами строку, наданого законом, для його виконання, що унеможливлює виконання судового рішення.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Відповідно до практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України» та «Трух проти України»).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011р. визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
                    Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд виходить з того, що поважність причин пропуску цього строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку. Такими причинами можуть бути: тяжка хвороба, безпорадний стан, тривале відрядження, інші обставини, які свідчать про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки.
Частиною 1 ст.376 КАС України визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022р. №133/2022, від 18.04.2022р. №259/2022,  від 17.05.2022р. № 341/2022,  від 12.08.2022р. №573/2022, від 07.11.2022р. №757/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
З огляду на вищезазначене, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, вирішуючи питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено щодо наявності поважних причин, які свідчать  про об`єктивні обставини, що унеможливлювали пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, розглянув справу з дотриманням норм матеріального, процесуального права, а тому в порядку ст.316 КАС України оскаржувані судові рішення суду першої інстанції підлягають залишенню без змін, а апеляційні скарги залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Яковлєв О.В.