П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 521/3258/22	
Головуючий в 1 інстанції: Гуревський В.К.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи: інспектора роти ТОР управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демченка Дениса Сергійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач), в якому просив:
- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕОА №5304490 від 10.02.2022 року;
- провадження у справі відносно позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, закрити.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що Інспектором УПП в Одеській області батальйон «ТОР» лейтенантом поліції Демченко Д.С. не були додержані положення Закону України «Про Національну поліцію» та в ході бесіди поліцейський не надав жодного доказу, який вказував би на наявність підстав для зупинки транспортного засобу, відтак в останнього були відсутні підстави зупиняти транспортний засіб, яким керував позивач. Інспектор, який склав оскаржувану постанову, не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення, як то передбачено главою 22 КУпАП, та не встановив обставини, які підлягають з`ясуванню, відповідно до ст.280 КУпАП, а остання була винесена без єдиного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, поліцейським при винесенні вказаної постанови не продемонстровано жодного доказу, який свідчив би про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також, в момент винесення постанови позивачем було звернуто увагу поліцейського на те, що аварійна сигналізація працює, однак не звертаючи на це уваги, поліцейським була винесена відповідна оскаржувана постанова.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2023 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10.02.2022 року в ході виконання службових обов`язків, інспектор роти «ТОР» управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Демченко Д.С., за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 10/15, виявив т/з «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці співробітниками поліції, чим порушив п.9.9.6 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок чого, інспектором УПП в Одеській області батальйон «ТОР» лейтенантом поліції Демченко Д.С. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5304490 від 10.02.2022 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зупиняючи транспортний засіб позивача без наявних на те підстав, інспектор поліції діяв всупереч діючого законодавства. Також відповідачем не було доведено порушення позивачам ПДР України та не надано жодного доказу на обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно п.9.9.6 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Як вбачається з матеріалів справи, керуючи транспортним засобом позивач не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці його транспортного засобу співробітниками поліції, чим порушив п.9.9.6 ПДР України.
В позовній заяві позивач зазначає, що під час зупинки транспортного засобу ним було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію, що, в свою чергу, заперечується відповідачем з посиланням на відеозапис по даній адміністративній справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до п.3 Розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів становить 30 діб.
Матеріали по справі №521/3258/22 надійшли до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 01.09.2022 року.
Станом на 01.09.2022 року відеозаписи по даній справі відсутні на серверах сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Одеській області ДПП у зв`язку з закінчення терміну зберігання.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Проте, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.272, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.