УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

30 березня 2023 року 

м. Київ

справа № 400/4564/22
адміністративне провадження № К/990/9592/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року (колегія у складі суддів Зуєвої Л.Є., Коваля М.П., Турецької І.О.)
у справі № 400/4564/22
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ: 

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач), у якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нескладання та ненаправлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФ України в Миколаївській області) нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.03.2018, для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018; 
-          зобов`язати ГУ ПФ України в Миколаївській області скласти та направити до ГУ ПФ України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.03.2018, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 704), з повною інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 на підставі ст. 8, 10, 43, та 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ІІ), з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за посадою, яку він займав на день звільнення зі служби: надбавки за особливості проходження служби (50 % від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років); надбавки за кваліфікацію спеціаліст 1 класу (5 % від посадового окладу), надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно» (15 % посадового окладу) та премії на підставі Постанови КМУ № 704.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 01.12.2023 задовольнив позов частково:
- визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиготовлення та ненаправлення до ГУ ПФ України в Миколаївській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі ст. 8, 10, 43, та 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за формою, передбаченою додатком 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених Постановою КМУ № 704;
- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти та направити до ГУ ПФ України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови КМУ № 704, з повною інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до Постанови КМУ № 45, для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 на підставі ст. 8, 10, 43, та 63 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення;
- відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь              ОСОБА_1 відшкодування судового збору у сумі 496,20 грн.
Відповідач оскаржив таке рішення в апеляційному порядку. 

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.03.2023 повернув ІНФОРМАЦІЯ_1 апеляційну скаргу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (несплата судового збору). 

14.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав касаційну скаргу, що 17.03.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023, передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд апеляційної інстанції знехтував право ІНФОРМАЦІЯ_1 на відстрочення сплати судового збору. Процедура виділення коштів та здійснення оплати займає багато часту. У період з 03.01.2023 до 01.03.2023 за кодом економічної класифікації 2800 (далі - КЕК 2800) на рахунку територіального центру не було коштів для сплати судового збору. Несплата судового збору не має перешкоджати у доступі до правосуддя.  

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
За правилами п. 1 ч. 5, ч. 6 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати цього платежу.
Згідно з ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.02.2023 залишив апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 без руху для підтвердження сплати судового збору, а ухвалою від 23.02.2022 - продовжив строк для усунення недоліків апеляційної скарги. 
06.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду апеляційної інстанції вдруге клопотання про відстрочення сплати судового збору.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.03.2023 відмовив у задоволенні клопотання; повернув ІНФОРМАЦІЯ_1 апеляційну скаргу.

Частиною 1 ст. 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
За практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia», заява № 26746/05, п.108-112) ЄСПЛ наголошує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за КЕК 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору. 
Тому, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень, не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку касаційного оскарження, та не є обмеженнями у доступі до правосуддя у розумінні ст. 55 Конституції України.

Суд апеляційної інстанції, продовжуючи ухвалою від 23.02.2022 строк для усунення недоліків апеляційної скарги, вжив заходи для забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 доступу до суду.
Оскільки недоліки касаційної скарги, що слугували підставою для залишення скарги без руху, залишилися не усунутими, ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав документ про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції мав підстави повернути апеляційну скаргу.
З огляду на викладене, Суд вважає, що правильне застосовування суд апеляційної інстанції п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 298 КАС України є очевидним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом п. 2 ч. 2 цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на ухвали суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 328 КАС України. До цього переліку належить й ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
За таких обстави, Суд вважає, що касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 400/4564/22.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб