ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2921/23 Справа № 205/1037/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро 
       
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого - Пищиди М.М.
       суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
       за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариса Юльянівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариса Юльянівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 липня 1973 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, а від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_1 . 
       На підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25 квітня 1995 року нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної власності було отримано квартиру АДРЕСА_1 , в якій вони були зареєстровані. 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а після його смерті відкрилась спадщина. 
       21 січня 2022 року вона звернулась до державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , але отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. 
       Зазначає, що вона є спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, так як на момент смерті ОСОБА_3 проживала разом з ним, та оскільки вона безперервно користувалася своєю часткою нерухомого майна, регулярно сплачувала комунальні послуги, проводила поточні ремонти і утримувала домоволодіння в належному стані, то вона вважається такою, що прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки не заявляла про відмову від спадщини але юридично її не оформила.
       Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на її користь судовий збір у розмірі 1 902,15 грн. та витрати з оцінки вартості майна у розмірі 1 200 грн.
       Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариса Юльянівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 902,15 грн. та витрати, пов`язані з виготовленням звіту про оцінку майна у розмірі 1 200 грн.
       Не погодившись з вказаними рішеннями суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 , виданого Бюро запису актів громадянського стану м. Марганця Дніпропетровської області, яке складено на російській мові, ОСОБА_4 (на рос. мові) та ОСОБА_5 (на рос. мові) 14 липня 1973 року уклали шлюб, а після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (на рос. мові).
        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 25 квітня 1995 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів.
       Квартира АДРЕСА_1 зареєстрована Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського облвиконкому Управління житлово-комунального господарства на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і внесена в реєстраційну книгу за №147п-62, що вбачається з технічного паспорту на квартиру.
        ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, про що зроблено запис №4963 .
        ОСОБА_2 звернулась до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 21 січня 2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з пропущенням строку звернення із заявою про прийняття спадщини, та зазначено, що у ОСОБА_2 відсутні докази фактичного прийняття нею спадщини, тобто сумісна реєстрація та проживання разом із спадкодавцем та/або вступ в управління його майном на час відкриття спадщини.
        ОСОБА_2 з 29 жовтня 1996 року до 02 березня 2001 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
       З 02 березня 2001 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки ОСОБА_2 набула право власності на нерухоме майно за вищезазначеною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстр. №128, записано в реєстрову книгу 633 за реєстровим №2661-420, як встановлено судом з відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №18965 від 14 грудня 2018 року.
       Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1168 від 28 січня 2022 року, виданої ОСОБА_2 як уповноваженому власнику квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена у довідці, як незареєстрований власник ОСОБА_2 .
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від спадщини.
       Однак, із вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони зроблені передчасно та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до статей 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття.
       Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
       Як зазначено у пункті 1 частини першої статті 549 ЦК Української РСР, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.
       Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (чинної на час відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
       При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК Української РСР).
       Зі справи вбачається, що позивач у встановлений Законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звернулась.
       Достовірних доказів постійного проживання ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_3 на час його смерті, які б відповідали вимогам статтей 77-78 ЦПК України, позивачем не надано. Такої вимоги перед судом у даній справі також не заявлено.
       Позивачка під час розгляду справи не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала позовні вимоги, не надала суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
       Враховуючи зазначене, колегія приходить до висновку про передчасність висновків наявності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем право власності на 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
       Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
       Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, що не позбавляє ОСОБА_2 права звертатися з відповідним позовом у передбачений законом спосіб та порядок.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у сумі 2853,23 грн, який сплачений апелянтом за подачу апеляційної скарги.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року - скасувати.
       У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариса Юльянівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2853,23 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.                Судді: