ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року                                                               Справа № 918/345/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Миханюк М.В. 
при секретарі судового засідання Романець Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.12.2022 у справі №918/345/22 (суддя Войтюк В.Р.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія"
до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"
про стягнення заборгованості в сумі 9364861 грн 70 коп.

за участю представників:
стягувача - не з`явився;
боржника - не з`явився;
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.12.2022 у справі №918/345/22 задоволено частково заяву Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про розстрочення виконання рішення у справі №918/345/22. Розстрочено Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2022 року на загальну суму 8114861 грн 70 коп. на 8 місяців щомісячними платежами до повного їх виконання шляхом сплати згідно з наступним графіком: до 01 січня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 лютого 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 березня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 квітня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 травня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 червня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 липня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 01 серпня 2023 року - 705555 грн 55 коп.; до 09 серпня 2023 року - 705555 грн 55 коп.
Не погоджуючись з винесеною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що питання розстрочення виконання рішення суду від 08.08.2022 у справі №918/345/22 розглянуто господарським судом за відсутності позивача/стягувача, якого не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, чим суд позбавив права на висловлення власного відношення до заяви про розстрочення, не проконтролювавши її своєчасне надсилання усім учасникам процесу. Тим самим суд порушив ст.ст.2, 13, 14, 331, 196, 202 ГПК України.
Крім цього апелянт зазначає, що ухвала суду напряму стосується майнових інтересів стягувача. Будь яке розстрочення, відстрочення повернення законного боргу РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» впливатиме на рівень обігових коштів, яким планувало чи планує користуватись ТОВ «Енергостратегія». Так з моменту набрання законної сили рішенням, РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» повинен був віддати належні ТОВ «Енергостратегія» кошти в розмірі 8114861 грн 70 коп. та 121722 грн 06 коп. судових витрат для планування подальшої господарської діяльності та погашення власних боргових зобов`язань, як от борг в розмірі 14592527,14 грн перед ТОВ «Електротрейдинг груп» (відкрито провадження згідно ухвали Господарського суду м.Києва від 21.09.2022 у справі №910/9254/22). Прийняття оскаржуваної ухвали спричиняє неможливість для ТОВ «Енергостратегія» своєчасно погасити вищевказаний борг перед ТОВ «Електротрейдинг груп». Таким чином, суд прийняв судове рішення про права, інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини 3 статті 277 ГПК України).
На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.12.2022 у справі №918/345/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про розстрочення судового рішення відмовити повністю.
Скарга надійшла безпосередньо на адресу суду апеляційної інстанції 20.12.2022.
Листом від 21.12.2022 матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.
09.01.2023 належним чином оформлені матеріали справи надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.12.2022 у справі №918/345/22 та призначено розгляд апеляційної скарги на 19.01.2023 об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" у строк до 18.01.2023 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія".
16.01.2023 від РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві боржник зазначає, що Господарський суд Рівненської області належним чином виконав положення частини 2 статті 331 ГПК України та повідомив стягувача (ТОВ «Енергостратегія») про дату та час судового розгляду заяви РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал», а у матеріалах справи містяться відомості про належне повідомлення сторін про дату та час судового засідання у справі. А оскільки участь сторін у розгляді даної заяви є не обов`язковою, Господарський суд Рівненської області розглянув дану справи без їх участі. При цьому, суд не повинен був з`ясовувати, чи отримано ТОВ «Енергостартегія» заяву РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про розтермінування.
З приводу відкритого Господарським судом міста Києва провадження у справі №910/9254/22, у якому ТОВ «Енергостратегія» є відповідачем, боржник зазначає, що апелянт згідно ГПК України, у разі наявності підстав, має право також на подання заяви про розтермінування та/або відстрочення виконання рішення суду. При цьому, на даний час РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» належним чином виконує ухвалу Господарського суду Рівненської області про розтермінування суми боргу, а погашення всієї суми боргу не дасть можливості ТОВ «Енергостратегія» погасити всю суму боргу перед ТОВ «Електротрейдинг груп».
Водночас, РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» є суб`єктом господарювання, що віднесений до об`єктів критичної інфраструктури. При цьому, слід врахувати, що на даний час триває воєнний стан, а належна діяльність об`єкта критичної інфраструктури є вкрай важливою для населення міста Рівного та області.
На підставі викладеного боржник просить суд ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.12.2022 у справі №918/345/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Енергостратегія» - без задоволення.
У зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Саврія В.А. з 19.01.2023 по 20.01.2023 включно, судове засідання у справі №918/345/22, яке призначене на 19.01.2023 о 10:00 год. не відбулося.
Ухвалою від 23.01.2023 розгляд апеляційної скарги призначено на 09.02.2023 об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59     у     залі судових засідань №4.
31.01.2023 до суду від ТОВ «Енергостратегія» надійшла відповідь на відзив, у якій стягувач спростовуючи доводи боржника у відзиві звертає увагу на наступне: скаржник у апеляційній скарзі з посиланням на норми ГПК України вказує про порушення процесуальних норм; заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи; повний текст оскаржуваної ухвали від 05.12.2022 виявлено 12.12.2022 з ЄДРСР.
Крім цього, позивач щодо твердження відповідача про те, що суд не повинен був з`ясовувати, чи отримано ТОВ «Енергостратегія» заяву РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про розтермінування, зазначає, що таке твердження відповідача суперечить ст.ст.2, 7, 8, 13 ГПК України (принципам гласності, відкритості, змагальності та рівності сторін.)
Також зазначає, що неповна та несвоєчасна сплата боргу досі позбавляє позивача обігових коштів, на які він розраховував, коли директор ТОВ «Енергостратегія» - Фігурний О.Г. підписував Договір про постачання електроенергії споживачу №749 від 17.11.2021 з в.о.директора РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» - Грухалем А.О.
18.01.2023 на адресу суду від РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи без участі боржника.
09.02.2023 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи по причині можливості врегулювання спору.
Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012 (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
Жодних доказів на підтвердження процесу врегулювання спору між сторонами не було надано.
Також, суд звертає увагу, що боржником не підтверджено процесу врегулювання спору на який посилається стягувач. Зокрема, в заяві про проведення апеляційного розгляду справи без участі боржника вх.№894/23 від 18.01.2023 останній зазначив, що стосовно доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи, а тому просив відмовити у її задоволенні.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Тобто, у разі врегулювання спору сторонами в іншому у порядку ніж зазначений в оскаржуваній ухвалі, вони мають право, зокрема, звернутися до суду першої інстанції із спільною заявою про зміну способу або порядку виконання рішення.
З огляду на викладене та оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, заперечення на відзив, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Рівненське обласне виробниче комунальне підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про розстрочення виконання рішення у справі №918/345/22
В обґрунтування поданої заяви баржник посилався на своє скрутне фінансове становище. Зазначав, що звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Альфа-Аудит", для проведення (відповідно до договору №17/25-11 від 25 листопада 2022 року) аналізу платоспроможності РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" (заявник), відповідно до якого встановлено низьку платоспроможність і те, що РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" не спроможне відразу задовольнити всі платіжні вимоги постачальників і не спроможне вчасно розрахуватись із відповідними постачальниками за товари, роботи, послуги. (копія звіту наявна у матеріалах справи). Крім того, окремим питанням у аудиторському звіті запропоновано РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" з огляду на встановлену низьку платоспроможність подати заяву до господарського суду Рівненської області про розтермінування заборгованості Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія", а саме розтермінувати виконання рішення господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2022 року, яке набрало законної сили 31 серпня 2022 року, на 12 місяців рівними частинами, а саме по 529 166 грн. 67 коп.
Також, заявник зазначав, що частиною першою статті 24 Господарського  кодексу України управління  господарською  діяльністю  у  комунальному секторі  економіки  здійснюється  через  систему  організаційно - господарських  повноважень  територіальних  громад  та   органів місцевого  самоврядування  щодо суб`єктів  господарювання,  які належать  до  комунального сектора економіки  і  виконують  свою діяльність, базуючись на праві господарського відання.  Діяльність  у  комунальному секторі економіки здійснюють  комунальні унітарні підприємства  згідно  з положеннями частини третьої статті 78 цього Кодексу. Останні є  суб`єктами господарювання, які надають життєво необхідні  послуги населенню і в основі їх діяльності покладені інтереси територіальної громади.
Основними видами діяльності Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" згідно статуту та довідки ЄДРПОУ є забір очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод. Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" займає монопольне становище на ринках Рівненської області по централізованому водопостачанню та централізованому водовідведенню в територіальних межах м.Рівне, смт.Гоща та смт.Квасилів. Таким чином, основна діяльність заявника спрямована на задоволення  нагальних потреб жителів відповідної територіальної громади у отриманні послуг водопостачання та водовідведення.
Повне та своєчасне погашення заборгованості перед підприємствами і державою залежить від розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення трьох категорій груп споживачів: населення; бюджетні організації; інші організації.
Заявник пояснює, що низька платіжна дисципліна усіх трьох категорій груп споживачів спричиняє загрозу своєчасній сплаті податків, доходів та зборів підприємством і порушує інтереси держави в частині формування доходів державного бюджету; унеможливлює своєчасне проведення розрахунків з енергопостачальними підприємствами, підприємством, що здійснює очистку стічних вод, хоча найбільш вагомою проблемою, яка стоїть перед підприємством, є проблема рентабельності тарифів (рентабельність - це інтегральний показник, що відображає ефективність роботи підприємства, що націлене на отримання прибутку у короткостроковій перспективі і який вказує на якість управлінських рішень, що стосуються фінансової, операційної та інвестиційної діяльності підприємства).
У зв`язку з наявною заборгованістю за надані комунальні послуги, а саме - водопостачання і водовідведення підприємство несе збитки.
Наразі це стало ще більш гострим питанням через військову агресію з боку російської федерації і введення воєнного стану в Україні. Неспроможність населення вчасно оплачувати послуги з водопостачання спричинило ще більше накопичення заборгованості.
Крім цього причиною зростання заборгованості стало підвищення вартості основної частини витрат. За період з 01 квітня 2020 року, вартість електроенергії, яка в структурі тарифу складає чи не найбільшу питому вагу, зросла більше ніж на 50 %. Крім цього, суттєво зросли витрати на паливно-мастильні матеріали, а також збільшення "Екологічного податку" в 2,5 рази, збільшення ренти за спеціальне використання води в 1,5 рази, а також збільшення ренти за користування надрами в 1,5 рази.
Також, у зв`язку із вкрай тяжким фінансовим становищем, у тому числі підприємств централізованого водопостачання і водовідведення Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" передбачені субвенції, а саме погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 01 червня 2021 року та засвідчується Протоколом засідання обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах №ВН-04/21 від 07 грудня 2021 року. При цьому, даним Законом для таких підприємств передбачена можливість реструктуризації заборгованості.
Заявник також зазначав, що ускладнення виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем, які фактично не залежать від його волі, і, за таких умов, варто зауважити, що заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія", виникла не через суб`єктивні причини, а зумовлена об`єктивними обставинами, на які, на жаль, підприємство не може впливати. На даний час РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" має можливість виконувати зазначене рішення Господарського суду Рівненської області шляхом оплати упродовж 12 місяців щомісячних рівних платежів в розмірі 529166 грн. 67 коп.
У разі подальшого арешту рахунків підприємство не матиме можливості здійснювати фінансові видатки та взагалі припиняться розрахунки за спожиті енергоносії, унеможливиться виплата заробітної плати працівникам, що призведе до фактично повної зупинки господарської діяльності суб`єкта господарювання та матиме вкрай негативні наслідки, насамперед для населення.
Зважаючи на вищевикладені обставини, заявник вважає, що шляхом розтермінуванням виконання рішення суду не буде порушено законних прав та інтересів стягувача та буде досягнуто відповідного пом`якшення і так скрутного фінансового становища відповідача та не призведе до його банкрутства.
Як встановлено ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
За приписом ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Статтею 239 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України підписаний Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "2102-ІХ від 24 лютого 2022 року.
Воєнний стан в Україні введено з 5:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому дія воєнного стану продовжувалася та указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Боржник є юридичною особою, видами діяльності, якого є надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення.
Враховуючи, що існування заборгованості підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь вони були винесені "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:
1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;
2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;
3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони";
4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.
Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").
Як вірно зазначено судом першої інстанції введення в Україні воєнного стану, складне фінансове становище заявника, не відповідність тарифів, низька платоспроможність населення (чим обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення) з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, є підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.
При цьому, заявник надав докази, що наразі неспроможний виконати рішення суду на загальну суму 8114861 грн 70 коп., однак планує виконати його у майбутньому у добровільному порядку, із розстроченням графіку сплати платежів, частинами.
Докази надані заявником ґрунтуються на доведенні скрутного матеріального становища боржника та тому, що боржник має виняткові обставини.
Перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку розстрочки (відстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє.
Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.
Суд першої інстанції, давши оцінку дотримання принципу пропорційності, тобто встановлення справедливого балансу між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав стягувача і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, дійшов обгрунтованого висновку, що наведені боржником обставини є такими, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача наразі та будуть усунуті в майбутньому.
При цьому, у рішенні від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргументи боржника, який визначив такі підстави для розстрочення як відсутність грошових коштів на рахунках та те, що дохід боржника за 2021-2022 роки  недостатній "виняткові обставини".
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
У даному випадку як виняткові обставини для розстрочення виконання рішень на загальну суму 8114861 грн 70 коп. приймається те, що заявник є єдиним підприємством по наданню водопостачання та водовідведення у м. Рівне, см. Квасилів та смт. Гоща, що у свою чергу, у разі подальшого арешту рахунків може призвести до неналежного виконання останнім своїх обов`язків по наданню вказаних вище послуг населенню.
Відповідно до ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
Наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що боржник має намір виконувати рішення суду в добровільному порядку.
Станом на дату винесення оскаржуваної ухвали, відповідачем вже здійснювалися часткові оплати заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія".
Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про розстрочення виконання вказаного рішення на 08 місяців щомісячними платежами (705555 грн 55 коп.) до повного їх виконання на суму 8114861грн 70 коп.
При цьому, колегія суддів не приймає посилання апелянта на не повідомлення належним чином про дату, час і місце засідання суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з наявних у матеріалах справи довідок про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «ухвала (призначення заяви)» від 29.11.2022 у справі №918/345/22 (суддя Войтюк В.Р.) було надіслано ТОВ «Енергостратегія» на електронну адресу energo-strategy@ukr.net та 0672347645@ukr.net та були доставлені 02.12.2022.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі, а саме - ТОВ «Електротрейдинг груп».
Колегія суддів зазначає, що правововий зв`язок особи, яка не брала участі у справі, з судовим рішенням має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, в частині судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) має бути прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Електротрейдинг груп» оскаржуваним судовим рішенням не порушені, та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися.
Як передбачено частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Згідно ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.78 Господарського процесуального кодексу України,)
Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи колегія суддів вважає вірним висновок Господарського суду Рівненської області про часткове задоволення заяви Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2022 року у справі №918/345/22 на загальну суму 8114861 грн 70 коп. на 08 місяців щомісячними платежами до повного їх виконання.
Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування винесеної у справі ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.12.2022 у справі №918/345/22 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови складено 14.02.2023.

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.