Справа № 444/2578/22                                Головуючий у 1 інстанції: Олечук М.М. 
Провадження № 33/811/20/23                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Сороки Ореста Євгеновича на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн. 
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 14 жовтня 2022 року, о 21 год. 20 хв., на автодорозі Ковель-В.Волинський-Червоноград-Жовква 155 км. + 500 м., керувала транспортним засобом «MERCEDES-BENZ GLS 350» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння водія із її згоди проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alctest Drager 6820», тест №819, результат – 1,29 ‰, чим своїми діями порушила п.п. 2.9 а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Сорока О.Є, в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а розгляд справи відбувся без всебічного вивчення матеріалів справи.
У матеріалах справи відсутні докази адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні документи, що підтверджують правомірність застосування приладу «Drager 6820», окрім того газоаналізатор пройшов калібрування 16 листопада 2021 року, тобто більше ніж 6 місяців, як це передбачено інструкцією.
Повідомляє, що ОСОБА_1 не погодилася з результатом приладу «Drager 6820», проте працівники поліції не доставили її до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, окрім того транспортний засіб був зупинений працівниками поліції без дотримання п. 8. 9 ПДР України.
У зв`язку із вищезазначеним, вважає, що акт огляду є недопустимим доказом.
Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», працівниками поліції не було залучено двох свідків, не роз`яснено наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення, водія було позбавлено можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, порушено вимоги ст. 278, 279 КУпАП, не зачитано диспозицію ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб за допомогою якого здійснювалася відео фіксація події.
На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, немає жодних доказів, що водій ОСОБА_1 здійснювала рух автомобілем.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 20 січня 2023 року не прибула, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Встановлено, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 172875 від 14 жовтня 2022 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «MERCEDES-BENZ GLS 350» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено зі згоди водія, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alctest Drager 6820»;
- результатами приладу «Alctest Drager 6820» ( а.с. 2), з якого вбачається, що огляд було проведено 14 жовтня 2022 року, результат огляду 1.29 проміле;
- відомостями акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до якого результат огляду 1,29 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодилася;
- інформацією з направлення на огляд водія транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнин рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці), запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Жовківська ЦРЛ»;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, згідно якого ОСОБА_1 , було зупинено працівниками поліції у зв`язку із повідомлення на лінію 102, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alctest Drager 6820», результат огляду, 1,29 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодилася, зазначала, що вживала алкоголь (Ром);
- рапортом ст. інспектора Глинської О. ( а.с.6), відповідно до якого на лінію 102 поступило повідомлення про те, що автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 безпричинного гальмує та виляє по дорозі.
Аргументи сторони захисту, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб без дотримання п. 8. 9 ПДР України, не беруться до уваги апеляційного суду.
Відповідно до п. 8.9 б ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, на службовому автомобілі працівників поліції були ввімкнені проблискові маячки, у зв`язку з чим апеляційний суд зазначає, що працівниками поліції було дотримано вимоги п.8.9 ПДР України, та зупинено автомобіль у встановленому законом порядку.
Твердження апелянта, що калібрування приладу «Drager Alcoteste 6820», повинно здійснюватися кожні 6 місяців, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Згідно Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, що затверджено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747, міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, установлений 1 раз на рік.
З роздрукованого чеку приладу «Drager Alcoteste 6820» (а.с. 2), за допомогою якого водій ОСОБА_1 проходила огляд на стан сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 18 листопада 2021 року, а огляд на стан сп`яніння проводився 14 жовтня 2022 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Drager Alcoteste 6820».
Твердження сторони захисту, що ОСОБА_1 не погоджувалася із результатом приладу «Драгер» та не була доставлено до медичного закладу, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки спростовуються матеріалами справи зазначеними вище за текстом, окрім того з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не вбачається, що вона виявляла бажання проїхати в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння, чи висловлювала незгоду з результатом приладу «Драгер 6820».
Що стосується аргументів апелянта, що акт огляду є недопустимим доказом, то такі апеляційним судом розцінюються критично, оскільки ОСОБА_1 на відеозаписі, з нагрудних камер працівників поліції зазначала, що вживала алкоголь, окрім того такі аргументи сторони захисту спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності та не підтверджені жодними доказами.
Покликання апелянта, що працівниками поліції не було залучено свідків під час проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог ст. 266 КУпАП, оскільки до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції де відображено вказані події, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Доводи ОСОБА_1 , що працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, внаслідок чого порушено її право на захист, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №172875 від 14 жовтня 2022 року (а.с.3), вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Покликання особи, яка притягується адміністративної відповідальності, що працівниками поліції не оголошено їй диспозицію ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи.
Доводи відносно відсутності даних щодо технічних засобів за допомогою якого здійснювалася відео фіксація є необгрнутованими, оскільки ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
Твердження адвоката Сороки О.Є., що матеріали справи не містять даних, що підтверджують факт керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, рушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, автомобіль «MERCEDES-BENZ GLS 350» д.н.з. НОМЕР_1 , стояв на узбіччі дороги з ввімкненим двигуном, ОСОБА_1 перебувала на місці водія, та не заперечувала факту керування транспортним засобом.
З рапорту ст. інспектора Глинської О. ( а.с.6), вбачається, що на лінію 102 поступило повідомлення, про те що автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 безпричинного гальмує та виляє по дорозі.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень Жовківський районним судом Львівської області положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинені нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Сороки О.Є. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Жовківського районного суд Львівської області від 16 грудня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Сороки Ореста Євгеновича, подану в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Партика І.В.