ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/964/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/755/23	Головуючий у 1-й інстанції Уханьова І.С.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів:        Дорош А.І., Лобова О.А., 
при секретарі: Боштенко В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року у цивільній справі № 617/964/15 (суддя Уханьова І.С.) за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки, -
В С Т А Н О В И В :
Заступник прокурора Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, Державне підприємство «Вовчанське лісове господарство» до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційна служба Вовчанського районного управління юстиції, про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що уході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на землях ДП «Вовчанське лісове господарство» на території Вовчанського району, прокуратурою області встановлено, що розпорядженням голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 липня 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва. 
На виконання вказаного розпорядження державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції внесено відомості, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим №6321655800:01:005:0073, а саме: в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності від 13 серпня 2013 року № 4958988 за ОСОБА_1 . Тому вони просять: визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для: індивідуального дачного будівництва; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року№ 174 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки (кадастровий номер №6321655800:01:005:0073), загальною площею 0,0875 га, вартістю 179917 грн., для індивідуального дачного будівництва; визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером №6321655800:01:005:0073від 13 серпня 2013 № 4958988; зобов`язати ОСОБА_1 передати, а ДП «Вовчанське лісове господарство» прийняти земельну ділянку, площею 0,0875 га, (кадастровий номер №6321655800:01:005:0073), про що скласти акт прийому-передачі .
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року позовну заяву заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки задоволено.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року №660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки (кадастровий номер №6321655800:01:005:0073), загальною площею 0,0875 га, вартістю 179917 грн., для індивідуального дачного будівництва;
Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером №6321655800:01:005:0073 від 13 серпня 2013 року № 4958988.
Зобов`язано ОСОБА_1 передати, а ДП «Вовчанське лісове господарство» прийняти земельну ділянку, площею 0, 0875га, кадастровий номер №6321655800:01:005:0073, про що скласти акт прийому-передачі.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що спірні земельні ділянки належать до земель лісового фонду, оскільки відсутні належним чином оформленні плавно-картографічні матеріали лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірних земельних ділянок до лісового фонду; будь-які документи щодо відведення та закріплення спірних земельних ділянок за будь-якими лісовпорядними організаціями відсутні. Висновок про належність спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення є припущенням, оскільки доведення цього потребує спеціальних знань, утому числі через проведення судової експертизи.
26 січня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшли пояснення ОСОБА_1 . 
Постановою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року скасовано, ухвалено нове.
У задоволені позову заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки відмовлено.
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, заступник прокурора Харківської області просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави Україна в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» задоволено частково.
Постанову апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року скасовано.
Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної  інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, Державне підприємство «Вовчанське лісове господарство», суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, належна ОСОБА_1 , була відведена у приватну власність із земель лісового фонду, що суперечило на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень Вовчанської районної державної адміністрації пункту 5 прикінцевих положень Лісового кодексу України та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками».
Судовим розглядом встановлено, що розпорядженням голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва. На виконання вказаного розпорядження державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції внесено відомості, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим № №6321655800:01:005:0073, а саме: в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності від 13 серпня 2013 року № 4958988 за 
ОСОБА_1 матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для 88 громадян із земель запасу рекреаційного призначення, які розташовані за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.
Розроблений проект землеустрою було затверджено, а земельні ділянки передані у приватну власність 88 громадян для індивідуального дачного будівництва на підставі розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області».
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року по вказаній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої було поставлене наступне питання: Чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки площею 0,0875 га та земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування відповідно до право встановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки?
25 вересня 2017 року до Апеляційного суду Харківської області з експертної установи надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи № 16515, в якому, для проведення даної експертизи просили: надати оригінал з відміткою про прийняття обмінного файлу або належним чином завірену копію (прошита, пронумерована, підписана та скріплена печаткою розробника або державного органу земельних ресурсів) розроблену документацію із землеустрою на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва площею 0,0875 га, кадастровий номер №6321655800:01:005:0073, яка розташована за межами населених пунктів на території Вовчанського району Харківської області, а також результати землевпорядних робіт у електронному вигляді (в т. ч. файли *.dmf, *.dxf, *.xml, *.in4), та ті які внесено до відомостей Державного земельного кадастру; надати каталоги координат земельної ділянки меж лісового кварталу земель лісового фонду(в яких знаходиться земельна ділянка площею 0,0875 га, кадастровий номер №6321655800:01:005:0073), що перебуває у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування у паперовому вигляді (в т ч. координати поворотних точок меж та об`єктів нерухомості), а також результати топографо-геодезичних та землевпорядних робіт в електронному вигляді (файли *.dmf, *.dxf, *.xml, *.in4); завірені в органах землеустрою складальні оригінали планшетів, де проводились лісовпорядні роботи та мають загальні кордони з іншими землекористувачами (власниками); провести оплату за виконання експертизи.
27 листопада 2017 року вказана цивільна справа була повернута до апеляційного суду Харківської області з повідомленням про неможливість надання висновку у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи до інституту та у зв`язку з ненадходженням оплати на рахунок інституту за проведення експертизи.
Листом від 26 вересня 2017 року № 378, наявним в матеріалах справи, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» повідомляє, що земельна ділянка гр. ОСОБА_1 з кадастровим номером №6321655800:01:005:0073, загальною площею 0,0875 га, яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району харківської області, знаходиться поза межами земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство» та не межує з ними, згідно планово-картографічних матеріалів безперервного лісовпорядкування. Перетинів меж зазначеної земельної ділянки з землями ДП «Вовчанське лісове господарство» не виявлено. Також зауважується, що земельна ділянка з кадастровим номером №6321655800:01:005:0073 була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі рішення РМ УРСР від 23 травня 1975 року № 358.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами , суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з слідуючих підстав.
Так , щодо вимог заступника прокурора Харківської обласної прокуратури в інтересах державі в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного лісового та мисливського господарства до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області , ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції про визнання недійсним розпоряджень та повернення земельної ділянки , суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).
Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.
Згідно частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цих кодексом або за результатами аукціону.
Згідно статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Статтею 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України).
До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).
Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду.
Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).
За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).
Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.
Відповідно до статей56,57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.
Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.
Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність, який визначається нормами Конституції України,ЗК України, іншими законами й нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Відтак, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України (пункт 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).
Проте, судовим розглядом встановлено, що спірна земельна ділянка не входить до земель лісового фонду , на підтвердження чого у матеріалах справи міститься лист від 26 вересня 2017 року № 378 ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» згідно якого земельна ділянка гр. ОСОБА_1 з кадастровим номером №6321655800:01:005:0073, загальною площею 0,0875 га, яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області, знаходиться поза межами земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство» та не межує з ними, згідно планово-картографічних матеріалів безперервного лісовпорядкування.
Прокурор посилається на довідку ДП «Харківська Державна лісовпорядна експедиція» № 128 від 19 березня 2015 року, згідно з якою відповідно до лісовпорядкування 2010 року земельні ділянки, які надані громадянам для індивідуального дачного будівництва, знаходяться в кварталі 103, виділ 8-9,11,15-22,28-29, тобто в межах земель ДП «Вовчанське лісове господарство». 
Але , суд зауважує, що вказане спростовується листом №378 ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» , адже в листі зазначено, що спірна земельна ділянка повністю знаходиться в межах земельної ділянки колишньої бази відпочинку «Сосновий бір» яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі Розпорядження РМ УРСР від 23 травня 1975 року за №358 , ( зміни на лісовпорядному планшеті згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 року) (т.1 а.с.240).
Лісовпорядні планшети 2001 та 2010 року (в тому числі планшет №7 (т.1 а.с.114)) Старосалтівського лісництва ДП «Вовчанське лісове господарство» складено на основі оригіналів планшетів минулого лісовпорядкування (а саме, лісовпорядкування 1990 року) шляхом прямого копіювання. Встановлення меж кварталу 1003 Старосалтівського лісництва , починаючи з 1991 року в натурі (на місцевості) ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» не виконувалось. Про проведення таких заходів іншими суб`єктами господарювання на підприємстві не відомо. Встановлення меж в натурі (на місцевості) бази відпочинку «Сосновий бір» («Телеком» (рішення ради Міністрів УРСР від 23 травня 1975 року за №358) ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» не виконувались. Документів на підставі яких до кварталу 103 Салтівського лісництва ДП «Вовчанське лісове господарство» були внесені відомості про зовнішні межі зазначеної земельної ділянки , що була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення для розташування бази відпочинку «Сосновий Бір (загальною площею 1,29 га), а саме планів землекористувань ( землеволодінь) , матеріалів топографічних зйомок топографо-геодезичні дані лісовпорядкування та землевпорядкування ( геопросторові дані) на підприємстві не знайдено. 
Вказане встановлено постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року по справі №617/779/15-ц за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державне агентство лісових ресурсів України , Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства , Державне підприємство „Вовчанське лісове господарство до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області , ОСОБА_1 , про визнання недійсним розпоряджень та повернення земельної ділянки. 
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Відтак, обставина , щодо того , що земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться поза межами земель лісового фонду не підлягає доказуванню , адже вона розташована в межах колишньої бази відпочинку «Сосновий бір» , що вилучена із земель Радгоспу «Салтівський» Мінрадгоспів УРСР 0,11 га , Вовчанського лісгоспзагу Мінлісгоспу УРСР /ліси 1 групи/ 1,38 га надалися Підприємству поштова скринька А-7160 під будівництво бази відпочинку , автошляху до неї та каналізаційного колектора, загальною площею 1,49 га.(а.с.242-243) ( Додаток №26 до Розпорядження РМ УРСР від 23 травня 1975 року №358-р).
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тобто , та підставі вказаних доказів , колегія суддів вважає доведеним, що спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення вилучених на підставі розпорядження Ради Міністрів Української РСР від 23 травня 1975 року , а отже не є землею лісогосподарського призначення.
Відтак, прокурором не доведено доказами , а матеріалами справи не підтверджується належність земельної ділянки наданої ОСОБА_1 до земель лісового фонду державної власності , також позивач не довів факт протиправного вилучення спірної земельної ділянки із земель лісового фонду державної власності та не підтвердив доказами порушення інтересів держави , перебуванням земельної ділянки у власності ОСОБА_1 .
У позові прокурор посилався на те, що оспорюване розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року суперечить вимогам закону, а всі подальші рішення районної державної адміністрації щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність громадян є незаконними, оскільки з державної власності протиправно вибули земельні ділянки лісового фонду.
Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 5 частини першої статті 31 ЛК України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.
Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті. 
А отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову заступника прокурора Харківської обласної прокуратури в інтересах державі в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного лісового та мисливського господарства до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області , ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції про визнання недійсним розпоряджень та повернення земельної ділянки.
Щодо позовної вимоги заступника прокурора Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Вовчанське лісове господарство» до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області , ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції про визнання недійсним розпоряджень та повернення земельної ділянки суд зазначає наступне.
Так, у позові заступник прокурора О.Мельник, зокрема просить : зобов`язати ОСОБА_1 передати, а ДП «Вовчанське лісове господарство» прийняти земельну ділянку , площею 0,0875 (кадастровий номер 6321655800:01:005:0073) , про що скласти акт прийому передачі. 
Проте , колегія вважає що вказана вимога не підлягає до задоволення, а позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Згідно із частиною другою статті 3 ЦПК України  у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Одним з таких органів є прокуратура, на яку статтею 131-1 Конституції України покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент звернення прокурора із позовом , під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження:  звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);  вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження;  ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;
брати участь у розгляді справи.
Також ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» а саме частинами 3-4 визначено , що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України   суд залишає позов без розгляду, якщо  позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Так, при подачі позову заступник прокурора просив передати спірну земельну ділянку ДП «Вовчанське лісове господарство» , тобто у власність державного підприємства. Відтак суд вважає , що здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державного підприємства (в особі державних компаній) було здійснено всупереч чинного законодавства , без законних підстав та повноважень, а отже у цій частині позов слід залишити без розгляду.
Отже, зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку , що рішення районного суду ухвалене з порушенням вимог закону, а отже підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.
Керуючись ст.ст. 367, 368, , 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове.
Відмовити у задоволенні позовних вимог заступнику прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки.
Позовні вимоги заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки - залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді:                                         А.І. Дорош

                                                                О.А. Лобов