ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12883/22	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/43/23 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ст.124 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
за участю ОСОБА_1 , його представника адвоката Янчишина В. Й., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Янчишина В. Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.         
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.
Згідно із постановою суду, 09 серпня 2022 року о 11 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «DAFXF95.430», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України на перехресті автодороги Р-41 та автодороги М-09 Тернопіль Львів Рава-Руська при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці маневру та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter 321D», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій, та який рухався в попутньому напрямку. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень із матеріальними збитками. 
       В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. просить постанову суду місцевого суду в частині накладення на його довірителя адміністративного стягнення змінити, та застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.        
       Обґрунтовує поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження тим, що ОСОБА_1 не був присутнім під час проголошення оскаржуваної постанови та не міг повідомити суд про причини неявки оскільки в цей день здійснював доставку на автомобілі товарів для ЗСУ. Лише після отримання постанови та ознайомлення з її змістом зміг звернутись з апеляційною скаргою.
       Вважає, що судом призначене адмінстягнення без врахування характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його особи, а також обставин, що пом`якшують його покарання — визнання вини та щирого каяття та відсутності обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення.
Вказує на те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у його діях немає ознак грубого порушення ПДР України, на утриманні в ОСОБА_1 перебуває його дружина, ОСОБА_3 , інвалід першої групи загального захворювання, та мати дружини, ОСОБА_4 , інвалід третьої групи загального захворювання, через потреби у наданні ОСОБА_3 медичної допомоги, саме ОСОБА_1 доставляє дружину у лікувальний заклад.
       Зазначає, що його довіритель є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності якого - 49.41.Вантажний автомобільний транспорт, а робота водієм є єдиним джерелом сім`ї ОСОБА_5 , через ниркову недостатність ОСОБА_3 не працює, на її лікування потрібні значні кошти, тому позбавлення права керування транспортними засобами, поставить його у скрутне матеріальне становище через неможливість працювати у сфері перевезення та відповідно отримувати доходи, які будуть використані на лікування дружини та задоволення основних життєвих потреб.
       Звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність «DAFXF95.430», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була забезпечена полісом №209703046 у ПрАТ “СК “Євроінс Україна”, що надає можливість відшкодувати шкоду потерпілому до 130000 грн., що є достатньою сумою, враховуючи отримані механічні пошкодження.
       Посилається на те, що у потерпілого, водія автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 321D», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 відсутні будь-які претензії до ОСОБА_1 , що підтверджується його заявою, яка долучена до апеляційної скарги. Також немає претензій і у пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
       Просить застосувати до ОСОБА_1 більш м`яке адмінстягнення у вигляді штрафу.
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Янчишина В.Й., потерпілого ОСОБА_2 , які підтримали подану апеляцію з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена судом першої інстанції 29 вересня 2022 року у відсутності ОСОБА_1 . До матеріалів справи його представник додав підтверджуючі документи про те, що ОСОБА_1 здійснював доставку товарів для ЗСУ та не міг з”явитись до суду, судове рішення отримано ним 20 жовтня 2022 року, та після ознайомлення з його мотивами він зміг подати апеляційну скаргу. За таких обставин апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він пропущений із поважної причини.
       Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Враховуючи те, що висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оспорюється, тому суддею апеляційного суду не переглядається.
Разом з тим, заслуговують на увагу посилання апелянта щодо неправильного визначеного судом адмінстягнення через його суворість.
       Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначені в ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, не дотримався. 
       Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
       Санкція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
       Відповідно до вимог ст. 30 КУпАП позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом. 
       Вважаю, що за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу суд в постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією статті, за якою апелянт притягувався до адміністративної відповідальності, та не вказав на можливість виправлення ОСОБА_1 шляхом застосування до нього більш м`якого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, ніж позбавлення права керування. 
       Зокрема, місцевим судом належним чином не враховано особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючих обставин - визнання вини і щире розкаяння, а також те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні дружину, яка є інвалідом першої групи загального захворювання, та матір дружини, ОСОБА_4 , яка є інвалідом третьої групи загального захворювання, які потребують матеріальної допомоги. Також ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який здійснює перевезення вантажним автомобільним транспортом, робота водієм є єдиним джерелом доходів його сім`ї, а позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне матеріальне становище та залишить без засобів до існування.
       Окрім цього, враховую позицію потерпілого ОСОБА_2 , немає жодних претензій до ОСОБА_1 по відшкодуванню матеріальної шкоди та просив не застосовувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а замінити його на стягнення у виді штрафу .
За таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим. 
       Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення. 
Зокрема, слід застосувати до нього стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, а тому подану апеляційну скаргу слід задовольнити . 
       Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
                                       ПОСТАНОВИЛА: 
       Поновити представнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Янчишина В.Й. задовольнити. 
       Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2022 року року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
       В решті постанову суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя