Окрема думка
Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Крата В. І., Краснощокова Є. В.
 
12 січня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 738/1458/21
провадження № 61-9375св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» задовольнив частково. Постанову Чеpнiгiвського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року скасував. Ухвалу Менського районного суду Чеpнiгiвської областi від 25 січня 2022 року залишив в силі.
 
При цьому колегія суддів вказала, що:
«змінюючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що набрала законної сили ухвала Менського районного суду від 22 вересня 2021 року про закриття провадження у справі № 738/663/21 з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, на що не звернув уваги суд першої інстанції. Проте, такий висновок апеляційного суду зроблений з порушенням норм процесуального права з огляду на таке. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У справі, яка переглядається, сторонами є позивач ТОВ «Мена-Авангард» і відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Предметом позову у цій справі є вимоги про відшкодування збитків, завданих спільними діями відповідачів. 
У справі № 738/663/21 ТОВ «Мена-Авангард» пред`явило позов до ОСОБА_1 , як посадової особи товариства, який своїми діями/бездіяльністю завдав збитків товариству. 
Отже, зважаючи на те, що склад сторін та предмет позовів у справі, що переглядається, та у справі № 738/663/21 не є тотожними, апеляційний суд зробив помилковий висновок про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.
Суд першої інстанції, проаналізувавши зміст позовних вимог у справі, яка переглядається, встановив, що правовідносини, які виникли між ТОВ «Мена-Авангард» та ОСОБА_1 про відшкодування збитків, стосуються дій відповідача під час здійснення ним своїх повноважень посадової особи - директора підприємства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 638/15118/16-ц (провадження № 14-329цс19), на яку послався суд першої інстанції, зазначено, що відповідно до пункту 12 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах. 
За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що правовідносини між позивачем та ОСОБА_1 є господарськими, хоч і виявлені після звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора товариства (пункт 12 частини першої статті 20 ГПК України) та правильно закрив провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України;.
 
Не можемо погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.
 
1. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. 
 
1.1. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
 
1.2. На основі принципу розумності запропоновано такий підхід до тлумачення як «метод чесного читання», тобто визначення застосування нормативного тексту до наявних обставин на основі того, як розумний читач, який повністю володіє мовою, зрозумів би текст на час його прийняття (див. окрему думку судді КЦС ВС Крата В. І. від 05 вересня 2022 року в справі № 554/1924/20 (провадження № 61-13340сво21), окрему думку судді КГС ВС Кібенко О. Р. від 14 вересня 2022 року в справі № 909/298/21).
 
2. У справі, що переглядалася, суди встановили, що:
            у травні 2021 року ТОВ «Мена-Авангард» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 1 002 681,74 грн (справа № 738/663/21);
            ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року провадження у справі № 738/663/21 закрито з тих підстав, що предметом спору є завдання шкоди позивачу внаслідок надання ОСОБА_1 як посадовою особою товариства вказівок щодо здійснення посіву ріпаку з порушенням технології його вирощування, а тому розгляд справи в силу пункту 12 частини першої статті 20 ГПК України належить до господарської юрисдикції;
у листопаді 2021 року ТОВ «Мена-Авангард» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з указаних відповідачів на користь позивача відшкодування завданих збитків у розмірі 1 002 681,74 грн (справа № 738/1458/21).
 
3. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
3.1. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
3.2. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою (пункт 4 частини другої статті 44 ЦПК України).
 
3.3. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).
 
3.4. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).
 
4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
4.1. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначено, що «учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним. Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України».
 
5. З урахуванням того, що: 
ТОВ «Мена-Авангард» обізнане про те, що його позову до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди підлягає у розгляду у порядку господарського судочинства;
ТОВ «Мена-Авангард» подало після закриття провадження у справі № 738/663/21 аналогічний позов із залученням співвідповідачем ОСОБА_2 ТОВ «Мена-Авангард» «штучно» залучило ОСОБА_2 з метою зміни юрисдикції розгляду спору між ТОВ «Мена-Авангард» та ОСОБА_1 . Тобто, в цій справі після закриття провадження в справі та визначення юрисдикції, позивач штучно об`єднує позовні вимоги з метою зміни юрисдикції та безпідставно залучає співвідповідача з метою зміни юрисдикції;
 
5.1. Тому колегії суддів необхідно було касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду та рішення суду першої інстанції скасувати, позов ТОВ «Мена-Авангард» до ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Суддя                                                                                     В. І. Крат
 
Суддя                                                                                     Є. В. Краснощоков