ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
30 листопада 2022 року                                                                                м. Чернівці
справа № 347/1924/20
провадження №22-ц/822/492/22 
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіна Н. Ю. 
суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.
секретаря Конецької Д.Г. 

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Атаманюка Володимира Михайловича , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 
       
учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25 червня 2021 року, головуючий у першій інстанції Стоцька Л.А.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернулась до суду з позовом до
 ОСОБА_5  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною.
Зазначала, що батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . 
Сестра ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
ОСОБА_3 у день смерті дружини залишив доньку ОСОБА_6 з особистими речами їй, повідомивши, що не має можливості виховувати дитину через зайнятість та інші обставини, протягом 4 місяців приїжджав до дитини, але матеріально не забезпечував, надалі не цікавився життям дитини.
ОСОБА_3 у грудні 2019 року повідомив про намір забрати дитину, у червні та вересні 2020 року вчиняв спроби забрати дитину силою, своїми діями завдав дитині психологічної травми.
Дитина проживає в сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_8 матеріально утримують, забезпечують всебічний розвиток дитини.
Стверджувала, що є фактичним опікуном ОСОБА_6 , відсутність юридичного зв`язку з малолітньою ОСОБА_6 не дає можливості в повній мірі захищати права та інтереси дитини.
ОСОБА_1 просила відібрати малолітню ОСОБА_6 від батька ОСОБА_3 без позбавлення його батьківських прав, встановити опіку над малолітньою ОСОБА_6 , яка позбавлена батьківського піклування, та призначити ОСОБА_1 опікуном малолітньої дитини.
ОСОБА_3 у грудні 2020 року звернувся до суду з зустрічним позовом до
 ОСОБА_1  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади про відібрання малолітньої дитини.
ОСОБА_3 зазначав, що дружина ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті дружини разом із донькою ОСОБА_6 переїхав до батьків дружини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у с.Текуча Косівського району Івано-Франківської області, працював священником у с.Глибочок Чернівецької області, на вихідні дні їздив на роботу.
На початку червня 2020 року вирішив переїхати з дитиною до міста Чернівці, через що почалися непорозуміння з ОСОБА_1 та її батьками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , останні обмежили доступ до місця перебування дитини, почали налаштовувати дитину проти батька.
ОСОБА_1  та її батьки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 утримують малолітню дитину у себе без належних на те правових підстав, перешкоджають у здійсненні батьківських прав та обов`язків.
ОСОБА_3 просив відібрати малолітню дитину ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передати йому (батькові) за місцем його проживання.
Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівців від 25 червня
2021 року зустрічний позов  ОСОБА_3  до ОСОБА_1  з  участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади про відібрання малолітньої дитини прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_5  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною.
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 25 червня
2021 року у позові ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Відібрано малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
у ОСОБА_1 та передано її батькові ОСОБА_3 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 25 червня
2021 року скасовано.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Відібрано малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька ОСОБА_3 без позбавлення його батьківських прав.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про призначення її опікуном малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її батькові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2022 року постанову Чернівецького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року скасовано.
Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 25 червня
2021 року в частині вимог за первісним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади, про відібрання малолітньої ОСОБА_6 від батька ОСОБА_3 без позбавлення його батьківських прав змінено у мотивувальній частині, викладено його в редакції цієї постанови.
Справу в частині вимог за зустрічним позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади, про відібрання малолітньої дитини  ОСОБА_6  у ОСОБА_1  та передання її батькові за місцем його проживання направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Чернівецького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року в оскарженій частині втратила законну силу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання малолітньої ОСОБА_6 від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_6 , що позбавлена батьківського піклування та призначення її опікуном ОСОБА_1 задовольнити, у зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої ОСОБА_6 та передання її батькові відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Вважає, що судом першої інстанції не враховано вимоги статей 12-15 Конвенції щодо права дитини висловлювати свою думку (право бути почутою), висновку Верховного Суду у справі № 333/1013/17, за яким суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу (аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду  у справі 234/19213/17 від 01 квітня 2020 року).

Також судом першої інстанції не надано оцінки характеру відносин, що склались між малолітньою ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а також між дитиною та ОСОБА_3 .

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано покази свідків, за якими ОСОБА_3 21 вересня 2020 року затуляв дитині рота, внаслідок чого дитина не могла дихати, кричала, чим стверджується, що повернення дитини до батька є небезпечним для її життя та здоров`я.

Судом першої інстанції не наведено доказів, за яких проживання дитини з ОСОБА_3 є кращим та безпечнішим, ніж проживання з ОСОБА_1 .

Посилається на відсутність між дитиною та ОСОБА_3 стійкого психологічного зв`язку, подальше проживання малолітньої ОСОБА_6 з ОСОБА_3 призведе до психологічної травми дитини.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Зазначає, що ОСОБА_1 та її батьки утримують малолітню ОСОБА_6 без належних на те підстав.

ОСОБА_3 має стійке бажання займатися доглядом та вихованням своєї дитини, створив для цього всі необхідні умови.

Відсутні правові підстави для надання ОСОБА_6 статусу дитини, що позбавлена батьківського піклування, встановлення над нею опіки.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині вимог за зустрічним позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади, про відібрання малолітньої дитини  ОСОБА_6  у ОСОБА_1  та передання її батькові за місцем його проживання підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання малолітньої ОСОБА_6 від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_6 , що позбавлена батьківського піклування та призначення її опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив про недоведеність наявності підстав для відібрання дитини ОСОБА_6 від батька ОСОБА_3 без його позбавлення батьківських прав, що подальше перебування дитини разом з батьком суперечитиме інтересам малолітньої ОСОБА_6 , створюватиме дитині реальну небезпеку для життя та здоров`я.
Задовольняючи зустрічний позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади, про відібрання малолітньої дитини  ОСОБА_6  у ОСОБА_1  та передання її батькові за місцем його проживання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для захисту права ОСОБА_3 у обраний спосіб відібрання малолітньої дитини  ОСОБА_6  у ОСОБА_1  та передання її батькові за місцем його проживання.
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про відсутність законних підстав перебування малолітньої ОСОБА_6 у ОСОБА_1 .
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрований виконавчим комітетом Вовчківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області 27 листопада 2007 року актовим записом №10.
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Чернівці Чернівецької області на підставі актового запису Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 29 червня 2016 року №1500.
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно актового запису виконавчого комітету Текучанської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року №8.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Яблунівської селищної ради об`єднаної територіальної громади с.Текуча від 18 лютого 2020 року №23 за адресою Присілок Баня с.Текуча Косівського району Івано-Франківської області зареєстровані онука ОСОБА_6 , зять ОСОБА_6 , останній не проживає.
До матеріалів справи приєднано договір між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. 13 жовтня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за номером 6705.
ОСОБА_9 змінено прізвище на ОСОБА_6 за актовим записом Косівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 19 вересня 2019 року №41.
За довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці від 20 жовтня 2020 року №22д/9278 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано ОСОБА_3 , мати ОСОБА_13 , доньку ОСОБА_6 
ОСОБА_3 займає посаду настоятеля в храмі Різдва Христового с.Глибочок Сторожинецького району Чернівецької області.
Між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_3 укладено трудовий договір про роботу за сумісництвом від 29 вересня 2020 року №2, за яким виконує роботу військового священника (капелана).
За змістом службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 від 20 листопада 2020 року, характеристики митрополиту Чернівецько-Буковинської Єпархії Української православної церкви України ОСОБА_3 позитивно характеризується.
Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу №38 м.Чернівці від 2 жовтня 2020 року №36 дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться в електронній черзі на влаштування до закладу.
Рішенням виконавчого комітету Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 8 листопада 2022 року №4-20/2022 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо розв`язання спору у справі №347/1924/20 провадження №22-ц/822/492/22 за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передання її батькові за місцем його проживання, за яким призначено батькові ОСОБА_3 зустрічі із дитиною ОСОБА_6 у кожну середу і п`ятницю із 14 до 16 години на території домогосподарства де на даний час проживає дитина с.Текуча пр.Баня, встановлено вільний графік спілкування та безперешкодні телефонні розмови ОСОБА_3 з малолітньою дочкою, які не будуть порушувати режиму навчання чи сну дитини.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови
На підставі частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Згідно зі частиною першою статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
За змістом частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до частини першої другої статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. 

Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. 
Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам (частина третя статті 163 СК України).
Згідно з приписами частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 СК України положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, § 102).
У розглядуваній справі спір виник між батьком дитини ОСОБА_3  та тіткою  ОСОБА_1  щодо відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 та передання батькові.
Сама ОСОБА_1 зазначає про повідомлення  ОСОБА_3 про намір забрати дитину у грудні 2019 року, вчинення ОСОБА_3 у червні 2020 року та у вересні 2020 року спроби забрати дитину силою.
Вирішуючи спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 та передання батькові, суд першої інстанції правильно виходив із переважного права батька дитини ОСОБА_3 перед тіткою ОСОБА_1 на особисте виховання дитини і спільне проживання із нею.
З огляду на переважне право батька дитини  ОСОБА_3  перед тіткою  ОСОБА_1  на особисте виховання дитини і спільне проживання із нею не заслуговують на увагу посилання  ОСОБА_1  в апеляційній скарзі на відносини, що склались між малолітньою ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , відсутність між дитиною та батьком ОСОБА_3 стійкого психологічного зв`язку, кращі умови проживання дитини з тіткою ОСОБА_1 , ніж з батьком ОСОБА_3 .
Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевих державних адміністрацій районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад (стаття 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, абз. 1, 2 пункту 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року № 34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680).
Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою.
У висновку, який подається у справі про визначення способу участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, повинні міститися дані про умови проживання дитини, відомості про відносини дитини з кожним із батьків, стан здоров`я дитини, а також - з урахуванням віку дитини, її думки та пояснень вихователів (вчителів).
Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Зокрема, має бути доданий акт обстеження умов проживання дитини, в якому відображаються відомості щодо складу сім`ї, матеріального стану сім`ї, житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умови.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2022 року з урахуванням ухвали Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2022 року про виправлення описки зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області надати висновок щодо розв`язаггя спору ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади, щодо відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передання її батькові за місцем його проживання.
На виконання ухвали Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2022 року рішенням виконавчого комітету Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 8 листопада 2022 року №4-20/2022 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо розв`язання спору у справі №347/1924/20 провадження №22-ц/822/492/22 за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передання її батькові за місцем його проживання, за яким призначено батькові ОСОБА_3 зустрічі із дитиною ОСОБА_6 у кожну середу і п`ятницю із 14 до 16 години на території домогосподарства де на даний час проживає дитина с.Текуча пр.Баня, встановлено вільний графік спілкування та безперешкодні телефонні розмови ОСОБА_3 з малолітньою дочкою, які не будуть порушувати режиму навчання чи сну дитини.
За змістом висновку комісії з питань захисту прав дитини щодо розв`язання спору у справі №347/1924/20 провадження №22-ц/822/492/22 за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передання її батькові за місцем його проживання заслухано батька дитини ОСОБА_3 та тітку ОСОБА_1 .
Колегія суддів не погоджується з висновками Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади, оскільки висновок є необґрунтованим, суперечить інтересам дитини, оскільки не містить посилання на підстави тримання ОСОБА_1 малолітньої  ОСОБА_6 у себе, з`ясування обставин ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків, небезпеки передання дитини батькові ОСОБА_3 для життя, здоров`я і морального виховання дитини.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, що повернення дитини до батька ОСОБА_3 є небезпечним для її життя та здоров`я.
На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_15 є особою молодого віку, працездатним.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові. 
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
У матеріалах справі відсутні докази того, що відібрання малолітньої ОСОБА_6 у тітки ОСОБА_1 суперечить інтересам дитини та передання дитини батькові ОСОБА_3 є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , займає посаду настоятеля в храмі Різдва Христового с.Глибочок Сторожинецького району Чернівецької області, між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_3 укладено трудовий договір про роботу за сумісництвом від 29 вересня 2020 року №2, за яким виконує роботу військового священника (капелана), позитивно характеризується.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25 червня 2021 року в частині вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передання її батькові за місцем його проживання ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25 червня 2021 року в частині, що переглядається, підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25 червня 2021 року в частині вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Яблунівської об`єднаної територіальної громади про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 у ОСОБА_1 та передання її батькові за місцем його проживання залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         Н. Ю. Половінкіна 

Судді                                                                  Н. К. Височанська

А. І. Владичан