ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/10635/21                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Марина БІЛОНОЖЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Лічевецького І.О.,
                                                          Мельничука В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування актів та  зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати Акт ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 15.11.2021 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 02.12.2001 о 13 год., із капітаном міліції ОСОБА_1 , за висновком якого «нещасний випадок настав в період проходження служби іне пов`язаний з виконанням службових обов`язків»;
- визнати протиправним та скасувати Акт № 17 ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 15.11.2021 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 02.12.2001 о 13 год., із капітаном міліції ОСОБА_1 , за висновком якого «нещасний випадок настав в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків»;
- зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області (ЄДРПОУ 08592537) за фактом нещасного випадку, що стався 02.12.2001 о 13 год., із капітаном міліції ОСОБА_1 , скласти Акти за формою Н-5* та Н-1*, з висновком: «нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків» та взяти зазначений випадок на облік.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем під час розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 02.12.2001 встановлено, що вказаний нещасний випадок стався в період проходження служби, тобто встановлено ті обставини, які підпадають під дію п.п. 3.9, 3.10 Порядку, у зв`язку з чим, відповідач зобов`язаний скласти Акти за формою Н-5* та Н-1*, однак відповідних дій суб`єктом владних повноважень здійснено не було.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 02.12.2001 близько 13 години, із капітаном міліції ОСОБА_1 , від 15.11.2021 форми Н-5*. 
Визнано протиправним та скасовано Акт ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області форми НТ* від 15.11.2021 №17 про нещасний випадок невиробничого характеру. 
Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався 02.12.2001 близько 13 години, із капітаном міліції ОСОБА_1 , з урахування висновків суду в даному рішенні.
В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у даній справі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент вирішення даної справи судом першої інстанції не було враховано, що 20 січня 2022 року Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області було припинено, про що свідчить відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
На думку апелянта, з огляду на вказані обставини, у силу вимог пункту 5 частини першої статті 238 КАС України наявні підстави для закриття провадження у даній справі.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 08.10.1990 по 31.10.2010 проходив службу в органах внутрішніх справ, в УМВС України в Черкаській області.
22 липня 2021 року позивач звернувся із заявою до відповідача про проведення службового розслідування за фактом отримання травми позивачем 02.12.2001.
15 листопада 2021 року відповідачем за наслідками розслідування нещасного випадку, що стався внаслідок ДТП 02.12.2001 близько 13 години в м. Черкаси по проспекту Хіміків біля будинку 74 (навпроти тролейбусної зупинки « 3-я черга Хімволокно»), з одним потерпілим, без загиблих, складено Акт форми Н-5*, відповідно до якого встановлено: 02.12.2001 близько 13 години капітан міліції ОСОБА_1 , знаходячись на службі, в цивільному одязі, керуючи автомобілем Тoyota RAV-4, д.н. НОМЕР_1 , який належить автогосподарству УМВС, рухався по проспекту Хіміків від вул. Рябоконя (теперішня Симиренківська) в напрямку вул. Першотравневої (теперішня Героїв Холодного Яру) в м. Черкаси. Не доїжджаючи до кінцевої тролейбусної зупинки « 3-я черга Хімволокно», капітан міліції ОСОБА_1 побачив, як із зупинки на проспект Хіміків раптово почав виконувати розворот тролейбус № 353, який повністю перегородив рух. З метою запобігання зіткненню капітан міліції ОСОБА_1 вжив заходів для зменшення швидкості, але у зв`язку з тим, що автомобіль потрапив на ділянку ожеледиці, не впорався із керуванням і здійснив наїзд на електроопору.
Згідно з висновком за матеріалами службової перевірки від 03.12.2001 вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не отримав», у в діях водія ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог п. 12.3 ПДР України», за порушення вимог ПДР України, що призвели до скоєння ДТП заслуговує суворого покарання ОСОБА_1 , автомобіль отримав механічні пошкодження». 
Листом КПП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» від 30.08.2021 №2259 повідомила про те, що ОСОБА_1 02.12.2001 звертався в приймальне відділення за допомогою внаслідок ДТП. Був оглянутий лікарем нейрохірургом. Встановлений діагноз: Забій м`яких тканин голови. Забій м`яких тканин правого колінного суглобу. Стаціонарно не лікувався».
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 05.08.2021, наданою потерпілим, в період з 03.12.2001 по 29.12.2001 капітан міліції ОСОБА_1 перебував на лікуванні, діагноз: струс головного мозку, астено-вегетативний синдром; забій і ссадна лобно-тім`яної області голови; забій правого колінного суглобу.
З огляду на вказане, Комісія з повторного розслідування дійшла висновку, що нещасний випадок стався з капітаном міліції ОСОБА_1 02.12.2001 внаслідок вчинення останнім дисциплінарного проступку, а саме: порушення позивачем вимог  п. 12.3 ПДР  України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, тому обставини розслідуваного нещасного випадку підпадають під дію п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом від 27.12.2002 № 1346 (із змінами), нещасний випадок стався унаслідок порушення потерпілим капітаном міліції ОСОБА_1 службової (трудової) дисципліни і визначається таким, що настав в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
У свою чергу, 15.11.2021 відповідачем затверджено Акт №17 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до висновків якого, Комісія з повторного розслідування дійшла висновку, що нещасний випадок стався з капітаном міліції ОСОБА_1 02.12.2001 внаслідок вчинення останнім дисциплінарного проступку, а саме: порушення позивачем вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транпспортної пригоди, тому обставини розслідуваного нещасного випадку підпадають під дію п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом від 27.12.2002 № 1346 (із змінами), нещасний випадок стався унаслідок порушення потерпілим капітаном міліції ОСОБА_1 службової (трудової) дисципліни і визначається таким, що настав в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Вважаючи зазначені висновки викладені в Актах форма Н-5* та форми НТ* №17 протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підстави, визначені п. 3.11 Порядку №1346 для віднесення нещасного випадку, що стався з позивачем до «нещасного випадку, що трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків» відсутні, оскільки висновки службового розслідування про допущенням позивачем дисциплінарного проступку (порушення службової дисципліни), а саме: порушення позивачем вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не підтверджено, тому Акти від 15.11.2021 форма Н-5* та форми НТ* №17 підлягають скасуванню.
Як наслідок, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача провести повторне розслідування з метою встановлення всіх обставин нещасного випадку з урахування висновків суду. 
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За правилами статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
У свою чергу, порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України регламентований Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (далі - Порядок №1346), що розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
У відповідності до п. 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.
Пунктом 2.2 зазначеного Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Згідно п.2.4 Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
Відповідно до п. 3.8 Порядку №1346, комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
За змістом п. 3.9 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він трапився в період проходження служби під час, зокрема:
- виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;
- перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;
- проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору.
У відповідності до п. 3.11 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:
- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;
- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;
- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;
- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної  експертизи та органів досудового розслідування;
- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
З аналізу вказаних положень вбачається, що Порядком №1346 визначено вичерпний перелік підстав за наявності яких комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків».
Як свідчать матеріали справи, під час проведення службового розслідування було встановлено, що нещасний випадок стався з капітаном міліції ОСОБА_1 02.12.2001 внаслідок вчинення останнім дисциплінарного проступку, а саме: порушення останім вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, тому обставини розслідуваного нещасного випадку підпадають під дію п. 3.11 Порядку №1346, так як нещасний випадок стався унаслідок порушення потерпілим капітаном міліції ОСОБА_1 службової (трудової) дисципліни і визначається таким, що настав в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
У свою чергу, відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (в редакції чинній станом на дату нещасного випадку) у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Як вбачається зі службового розслідування, 02.12.2001 близько 13 години капітан міліції ОСОБА_1 , знаходячись на службі, в цивільному одязі, керуючи автомобілем Тoyota RAV-4, д.н. НОМЕР_1 , який належить автогосподарству УМВС, рухався по проспекту Хіміків від вул. Рябоконя (теперішня Симиренківська) в напрямку вул. Першотравневої (теперішня Героїв Холодного Яру) в м. Черкаси. Не доїжджаючи до кінцевої тролейбусної зупинки « 3-я черга Хімволокно», капітан міліції ОСОБА_1 побачив, як із зупинки на проспект Хіміків раптово почав виконувати розворот тролейбус № 353, який повністю перегородив рух. З метою запобігання зіткненню капітан міліції ОСОБА_1 вжив заходів для зменшення швидкості, але у зв`язку з тим, що автомобіль потрапив на ділянку ожеледиці, не впорався із керуванням і здійснив наїзд на електроопору.
Крім того, згідно пояснень ОСОБА_2 від 09.08.2021, відібраних у ході службового розслідування, останній, 02.12.2001, перебуваючи на посаді старшого інспектора ДПС  ДАІ, ніс службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху у м. Черкаси. Отримавши від чергового повідомлення про ДТП, виїхавши на місце події, встановив, що водій автомобіля Тoyota RAV-4, старший інспектор супроводу ОСОБА_1 , перебуваючи на службі, на слизькій ділянці дороги, не впорався із керуванням та скоїв наїзд на електроопору. ДТП сталася внаслідок створення аварійної ситуації водієм тролейбуса. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Крім того, у висновку службової перевірки від 03.12.2001 також вказано, що ДТП сталася внаслідок порушення, в тому числі, водієм тролейбуса №353 ОСОБА_3 .
Вказані обставини вказують на те, що до виникнення дорожньо-транспортної пригоди призвели сторонні обставини, а саме раптовість виконання розвороту водієм тролейбуса №353, який повністю перегородив рух по напряму руху позивача. 
При цьому, матеріали перевірки підтверджують, та в свою чергу, відповідачем не заперечується, що позивач, з метою запобігання зіткненню вжив заходів для зменшення швидкості, проте не впорався із керуванням і здійснив наїзд на електроопору, у зв`язку з тим, що автомобіль потрапив на ділянку ожеледиці. 
Відтак, враховуючи вищевикладене, позивач дотримався вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, оскільки після виникнення небезпеки для руху, вжив заходів для зменшення швидкості, однак уникнути дорожньо-транспортної пригоди не вдалося саме у зв`язку із погодніми умовами та станом дорожнього покриття.
З урахуванням зазначених обставин, позивачем не було порушено вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
У свою чергу відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач не вжив заходів для зменшення швидкості, маючи таку можливість. При цьому, відповідачем, у службовому розслідуванні не враховано погодні умови та стан дорожнього покриття, що мали безпосередній вплив на можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
До того ж, матеріали справи не містять доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, визначені п. 3.11 Порядку №1346 для віднесення нещасного випадку, що стався з позивачем до «нещасного випадку, що трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків» відсутні, оскільки висновки службового розслідування про допущенням позивачем дисциплінарного проступку (порушення службової дисципліни), а саме: порушення позивачем вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху  України, в ході розгляду даної справи не підтверджено.
Вказані обставини свідчать про протиправність Актів від 15.11.2021 форма Н-5* та форми НТ* №17.
При цьому, згідно висновків Верховного Суду висловлених у постанові від 31 березня 2020 року у справі №823/1281/18, у випадку визнання судом протиправним службового розслідування чи акту, прийнятого за його наслідками, відновлення порушеного права особи можливе тільки шляхом проведення повторного розслідування з метою встановлення всіх обставин нещасного випадку з урахування висновків суду.
З огляду на неправомірність оскаржуваних Актів від 15.11.2021  форма Н-5* та форми НТ* №17, з метою належного поновлення порушених прав позивача, слід зобов`язати відповідача провести повторне розслідування з метою встановлення всіх обставин нещасного випадку з урахування висновків суду.
Посилання апелянта на необхідність закриття апеляційного провадження з огляду на припинення Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області колегія суддів не приймає до уваги, зважаючи на наступне.
За правилами пункту 5 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Тобто, закриття провадження у спраі можливе, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Згідно зі статтею 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
У силу вимог пункту 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28.10.2015 №878, Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство внутрішніх справ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у даній справі є Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, код ЄДРПОУ - 08592537).
Відповідно до відомостей, які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області його засновником було Міністерство внутрішніх справ України, а основним видом діяльності - діяльність з охорони громадського порядку та безпеки. Рішення про створення та припинення вказаної юридичної особи публічного права приймались Міністерством внутрішніх справ України.
При цьому, згідно інформації, зазначеної у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, як юридична особа, припинила свою 20.01.2022, про що в реєстрі був здійснений відповідний запис №1000261110014010951.
Отже, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878 завдання і функції, які виконувало Управлінням МВС України в Черкаській області, перейшли до Міністерства внутрішніх справ України.
Відтак, підстави для закриття провадження у справі - відсутні.
При цьому, слід зазначити, що апелянтом по суті справи не надано жодних обгрунтувань, що також враховується судом апеляційної існтанції при вирішенні даної справи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук