УХВАЛА

11 січня 2023 року
м. Київ

справа №420/8941/22
адміністративне провадження №К/990/562/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Кашпур О.В.,  Мацедонської В.Е., 

перевіривши касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №420/8941/22 позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування пункту 11 наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього розміру грошового утримання за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ :
03 січня 2023 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції. 
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДПП, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункту 11 наказу ДПП від 08 квітня 2020 року за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції;
- стягнути з ДПП на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового утримання за час вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання рішення суду в частинах поновлення на посаді та присудження виплати середнього розміру грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 рок, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 11 наказу Департаменту патрульної поліції від 08 квітня 2020 року №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 15 квітня 2020 року №275 о/с, в частині звільнення зi служби в поліції інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 ..
Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 16 квітня 2020 року.
Зобов`язано ДПП Національної поліції України самостійно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2021 року по 12 серпня 2022 року.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП Національної поліції України та в частині стягнення заробітної плати за один місяць. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи судові рішення, заявник касаційної скарги послався на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Щодо пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначив, що судом першої та апеляційної інстанцій застосовано пункт 3 розділу VI Перехідних положень КАС України, частини першої статті 121, частини першої статті 47 КАС України без урахування висновків щодо застосування вищенаведених норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суд від 12 серпня 2021 року у справі №240/2395/21, від 08 серпня 2019 року у справі №127/13736/16-а, від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21, від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16, від 30 серпня 2021 року у справі №520/11672/19.
Також, як вказує відповідач, за наслідками перегляду справи №420/4155/20 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року. Рішення Одеського окружного адміністративного суду віл 19 жовтня 2022 року набрало законної сили 21 квітня 2021 року, проте позивач 29 червня 2022 року, тобто через рік і два місяці повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного суду чим порушив частину п`яту статті 122 КАС України (для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк).
Щодо пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначив, що судом першої та апеляційної інстанції не дотримано приписів пункту 2 частини першої статті 170 КАС України. Однак, висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній.
Відповідач вказує, що встановлені в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі №420/4155/20 обставини в силу частини четвертої статті 78 КАС України не потребують доведенню під час розгляду справи №420/8941/22. 
Враховуючи викладене, Суд вважає, що вказані обставини підлягають перевірці, а тому наявні обставини для відкриття касаційного провадження у вказаній справі.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою, який звернувся до суду в 2022 році. Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін поставною суду апеляційної інстанції, що оскаржуються в касаційному порядку, задоволено 4 позовні вимоги немайнового характеру.
Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481,00 гривні.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою 1984,80 (200% від 992, 40 (2481,00 від 0,4)) *4 за чотири вимоги немайнового характеру, складає 7939,20 гривень. 
Отже, заявнику касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 7939,20.
Реквізити для сплати судового збору: 
отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; 
рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; 
код ЄДРПОУ: 37993783; 
код класифікації доходів бюджету: 22030102; 
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); 
найменування додатку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; 
призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом    _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)", номер справи, у якій сплачується судовий збір.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду документ про сплату судового збору в установленому законом розмірі або документів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, визначених положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №420/8941/22 позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування пункту 11 наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього розміру грошового утримання за час вимушеного прогулу - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                                   В.Е. Мацедонська
                                                                                                                           О.В. Кашпур