ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року	Львів	Справа № 380/10888/22 пров. № А/857/15008/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судових засідань                                Доморадової Р.В.,                                                                                          
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького  районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Зубанчик Н.Б., 
час ухвалення судового рішення                                        не зазначено,
місце ухвалення судового рішення                                        м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               29 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби, правонаступником якої є Львівська митниця:
щодо вилучення автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , під час складання протоколу про порушення митних правил №4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року та подальшого утримання зазначеного транспортного засобу; 
щодо зобов`язання позивача надати до відповідача інформацію про сплату штрафу за поставною Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/21 від 06 лютого 2020 року та щодо зобов`язання позивача сплатити кошти на відшкодування витрат митних органів за зберігання легкового автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , як умови для видачі позивачу транспортного засобу; 
щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/20 від 06 лютого 2020 року в частині повернення позивачу автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .
Окрім того, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача повернути йому автомобіль «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 без підтвердження позивачем сплати штрафу та витрат за зберігання легкового автомобіля.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 380/10888/22 позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Галицького районного суду м. Львова на підставі пункту 2 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Галицького районного суд м. Львова від 29 вересня 2022 року у справі №380/10888/22 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Львівської митниці щодо неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 та зобов`язано відповідача повернути позивачу вказаний транспортний засіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи те, що судом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, однак постановою суду на нього не покладено витрати за зберігання на складі митниці транспортного засобу марки «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , то дії відповідача щодо неповернення позивачу транспортного засобу є протиправними.
У поданій апеляційній скарзі Львівська митниця просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем не дотримано вимог статті 242 Митного кодексу України та Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 627 щодо видачі товарів, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем і плата за зберігання автомобіля марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 має бути проведена ОСОБА_1 . 
Окрім того, суд першої інстанції безпідставно розглядав справу у порядку, передбаченому статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Позовні вимоги ОСОБА_1 сформовані з порушення правил їх об`єднання і така позовна заява згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства мала бути йому повернута. 
Окрім того, на думку скаржника, ОСОБА_1 не дотримано строків звернення до адміністративного суду без зазначення жодних поважних причин.  
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Представник Львівської митниці у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Представник ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечив обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до поданої ОСОБА_1 позовної заяви ним було заявлено позовні вимоги про визнання протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби, правонаступником якої є Львівська митниця:
щодо вилучення автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , під час складання протоколу про порушення митних правил №4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року та подальшого утримання зазначеного транспортного засобу; 
щодо зобов`язання позивача надати до відповідача інформацію про сплату штрафу за поставною Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/21 від 06 лютого 2020 року та щодо зобов`язання позивача сплатити кошти на відшкодування витрат митних органів за зберігання легкового автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , як умови для видачі позивачу транспортного засобу; 
щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/20 від 06 лютого 2020 року в частині повернення позивачу автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .
Окрім того, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача повернути йому автомобіль «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 без підтвердження позивачем сплати штрафу та витрат за зберігання легкового автомобіля.
Приписами статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України урегульовано питання розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до частини 1 статті 20 Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:
оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;
уточнення списку виборців;
оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;
оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;
3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:
примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;
примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;
затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;
продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;
затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;
затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;
5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Відповідно до частини 2 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.
Вищому антикорупційному суду підсудні справи про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції» (частина 3 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскаржуване рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року у справі ухвалене за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якою регламентовано особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
При цьому за правилами частини 3 статті 286 цього Кодексу за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Водночас суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що всі питання, що були пов`язані із притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, були вирішені постановою Галицького районного суду міста Львова від 06 лютого 2020 року у справі №461/930/20, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 червня 2020 року.
З урахуванням зазначеного апеляційний суд дійшов переконання, що вирішення позовних вимог ОСОБА_1 у справі, що розглядається, Галицьким районним судом міста Львова відбулося помилково, з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до приписів пункту 5 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. 
Приписами частини 1 статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення Галицького районного суду міста Львова слід скасувати та направи справу для розгляду за встановленою законом підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 318, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити частково.

Скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року та направити справу № 380/10888/22 для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 27 лютого 2023 року.