Постанова
Іменем України                                      
 
18 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 756/3939/20
провадження № 61-5152св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,         
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегвінвест Сервіс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Жука М. В., та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року, прийняту             у складі колегії суддів: Рубан С. М., Заришняк Г. М., Кулікова С. В., та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегвінвест Сервіс» на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, прийняту у складі колегії суддів:Рубан С. М., Заришняк Г. М., Кулікова С. В.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегвінвест Сервіс» (далі - ТОВ «Мегвінвест Сервіс»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого володіння.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 04 листопада                2005 року між ним та АБ «АЖІО», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», укладений кредитний договір № 77, згідно з умовами якого він отримав  кредит у розмірі 60 000,00 дол. США з остаточною датою його повернення згідно з узгодженим графіком у строк до 03 листопада 2025 року. Кредитні кошти він використав  для придбання квартири АДРЕСА_1 , яку на підставі договору іпотеки від 04 травня 2005 року передав в іпотеку банку на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Вказував на те, що протягом строку дії вказаного кредитного договору він своєчасно та у повному обсязі вносив грошові кошти на погашення строкової заборгованості.
У березні 2020 року він дізнався, що 21 лютого 2020 року на підставі протоколу електронного аукціону ТОВ «Національна електронна біржа»                № UA-EA-2019-12-20-000011-b від 10 лютого 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір № GL3N015205 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 77 від 04 листопада 2005 року,              в якому зазначено розмір заборгованості позичальника у сумі 6 646,25 дол. США, з яких 6 621,36 дол. США - заборгованість за кредитом та 24,89 дол. США - заборгованість за процентами, що за курсом Національного Банку України становить 162 684,91 грн. 
Крім того, 21 лютого 2020 року банк відступив право вимоги за договором іпотеки ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке 26 лютого 2020 року звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу спірної квартири ОСОБА_2 , за якою зареєстровано право власності на вказану квартиру.
Зазначав, що відчуження належної йому на праві власності квартири відбулося з порушенням положень ЦК України в частині визначених вимог щодо договору купівлі-продажу, статті 38 Закону України «Про іпотеку», статті 55 Закону України «Про нотаріат», пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, зокрема, він не мав простроченої заборгованості за кредитним договором, йому не надсилались письмові повідомлення про звернення стягнення на передану      в іпотеку квартиру, продаж здійснено без його згоди як іпотекодавця за ціною, яка значно нижча за ринкову ціну цієї нерухомості.
 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 26 лютого 2020 року між            ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О. А.,               а також витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на його користь спірну квартиру.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 26 лютого 2020 року між            ТОВ «Мегаінвест Сервіс» як іпотекодержателем за договором іпотеки № 2984 від 04 листопада 2005 року, та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1504.
Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не набуло права звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання шляхом відчуження предмета іпотеки іншій особі.
Крім того, приватний нотаріус, посвідчуючи 26 лютого 2021 року оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, який містить посилання на те, що продавець ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом № 0160208054187, не звернув увагу на те, що        ТОВ «Мегаінвест Сервіс» набуло прав іпотекодержателя лише 21 лютого       2020 року, а саме по собі відстеження за трекінгом не свідчить про зміст поштового відправлення та його адресата.
На вимогу суду першої інстанції копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення спірного договору купівлі-продажу квартири приватний нотаріус не надав, а матеріали електронної копії реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за № 2041139480000, надану Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, письмових повідомлень іпотекодавцю від ПАТ «Фідобанк» не містять.
 
Витребуючи з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірну квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, укладеним з ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке не набуло права на продаж цього майна та здійснило його відчуження поза волею власника.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Мегаінвест Сервіс» залишено без задоволення, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не набуло права звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання шляхом відчуження предмета іпотеки ОСОБА_2 .
 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 24 травня            2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення  задоволено частково.
Ухвалено додаткове судове рішення у справі.
Стягнуто з ТОВ «Мегаінвест Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
 
Ухвалюючи додаткове рішення, апеляційний суд виходив із того, що судом не вирішено питання про судові витрати. Заявником доведено надання професійної правничої допомоги на суму 10 000,00 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів
 
У червні 2022 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не повідомив її про розгляд справи, чим позбавив її права на захист.
Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не врахував пояснення представника ТОВ «Мегаінвест Сервіс» про те, що письмове повідомлення іпотекодавцю надсилалось 16 січня 2019 року ПАТ «Фідобанк», а також не надав належної правової оцінки звіту про оцінку майна та звіту будівельно-технічної експертизи щодо технічного стану квартири.
При цьому позивач не довів, що він належним чином виконав умови кредитного та іпотечного договорів.
 
Підставами касаційного оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права                   у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду              від 15 вересня 2021 року у справі № 766/18974/18 (провадження                               № 61-6657св21), від 13 листопада 2019 року у справі № 755/21646/15-ц (провадження № 61-28816св18); справу розглянуто за відсутності будь-кого      з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.
 
У червні 2022 року ТОВ «Мегаінвест Сервіс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати додаткову постанову апеляційного суду та відмовити у задоволенні заяви позивача про компенсацію витрат на правничу допомогу.
 
Касаційна скарга ТОВ «Мегаінвест Сервіс» мотивована тим, щосуд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, не врахував, що позивач пропустив строк звернення до суду з такою заявою.
 
Підставами касаційного оскарження додаткової постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2022 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених                            у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Діхтяренко О. М. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Також представник позивача просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн.
 
Рух касаційних скарг у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Мегвінвест Сервіс» на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У червні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
04 листопада 2005 року між АБ «АЖІО» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 77, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 60 000,00 дол. США для придбання трикімнатної квартири       АДРЕСА_1 , зі строком остаточного повернення до 03 листопада 2025 року з нарахуванням відсотків за користування кредитом за узгодженою відсотковою ставкою LIBOR.
 
04 листопада 2005 року ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 .
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором                         04 листопада 2005 року між АБ «АЖІО» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 78,70 кв. м, житловою площею 41,70 кв. м.
 
Відповідно до пункту 1.3 договору іпотеки сторони оцінили предмет іпотеки у 454 500,00 грн, що за курсом Національного банку України станом на                 04 листопада 2005 року становить 90 000,00 дол. США; оцінка предмета іпотеки визначена за згодою сторін з урахуванням ринкових цін та обсягу можливих витрат, пов`язаних з його реалізацією (або оцінкою незалежного експерта - за вибором іпотекодержателя).
 
Пунктом 2.2 договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення та задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання предмету іпотеки, витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, а також компенсувати всі інші витрати із вартості предмета іпотеки в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає у разі порушення іпотекодавцем будь-яких умов цього договору.
 
Іпотекодержатель набуває право дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки в період користування іпотекодавцем кредитом у тому разі, якщо іпотекодавець порушує умови кредитного договору та/або умови цього договору; іпотекодержатель має направити кошти, виручені від реалізації предмета іпотеки, на погашення простроченої заборгованості за кредитом та відсотках, на дострокове повернення всієї суми кредиту, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки (пункт 2.3 договору іпотеки).
 
Згідно з пунктом 2.4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися іпотекодержателем, зокрема шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу                   у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
 
Відповідно до пункту 2.5 договору іпотеки сторони домовилися, що у разі прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом його продажу відповідно до статті 38 Закону «Про іпотеку», іпотекодавець передає договір купівлі-продажу, технічну та іншу документацію іпотекодержателю для оформлення договору купівлі-продажу предмета іпотеки із покупцем; документація передається на протязі 3-х робочих днів з моменту виникнення у іпотекодержателя права продажу предмета іпотеки.
 
21 лютого 2020 року між ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником АБ «АЖІО», та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір № GL3N015205 про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Мегаінвест Сервіс» право вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор ТОВ «Мегаінвест Сервіс» в день укладення цього договору, але в будь-якому разі не раніше моменту отримання банком у повному обсязі плати за цим договором, набуває наступні права кредитора за основними договорами: права вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основним договором щодо сплати боржником грошових коштів у сумах, вказаних у додатку № 1 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати нарахованих і несплачених на момент набуття права вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пені), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами.
 
Розмір прав вимоги, які переходить до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору.
 
Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До нового кредитора ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не переходить право на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та право на здійснення договірного списання коштів         з рахунку/рахунків боржника відповідно до умов основних договорів (пункт 2.1. договору).
 
Згідно з додатком № 1 до договору № GL3N015205 про відступлення прав вимоги від 21 лютого 2020 року до ТОВ «Мегаінвест Сервіс» перейшло право вимоги ПАТ «Фідобанк» за кредитним договором № 77 від 04 листопада       2005 року у розмірі заборгованості за кредитними коштами у сумі              6 621,36 дол. США та заборгованості за нарахованими процентами у сумі          24,89 дол. США, а всього 6 646,25 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти становить 162 684,91 грн.
 
Відповідно до акта прийняття-передачі оригіналів документів від 21 лютого 2020 року ПАТ «Фідобанк» передало ТОВ «Мегаінвест Сервіс» всі наявні                       у банку документи кредитної справи № 77.
 
21 лютого 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки                          від 04 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О. П. за реєстровим № 50, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступив, а новий іпотекодержатель прийняв всі права первісного іпотекодержателя за договором іпотеки від 04 листопада 2005 року, укладеним між банком та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р. П. за реєстровим № 2984.
 
26 лютого 2020 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс», в особі директора Мацкевича Д. А., та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого             ТОВ «Мегаінвест Сервіс», діючи відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» продано, а ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири                         від 04 листопада 2005 року № 2981, а право продажу указаної квартири будь-якій особі належить ТОВ «Мегаінвест Сервіс» на підставі договору іпотеки      від 04 листопада 2005 року № 2984, договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 21 лютого 2020 року № 50. Продавець не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом № 0160208054187. За домовленістю сторін відчуження квартири за цим договором здійснюється за 182 696,00 грн, яка здійснюється шляхом безготівкового перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця у строк до 01 січня 2024 року.
 
На підставі заяви ОСОБА_2 26 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу  Василенко О. А. прийнято рішення за № 51347476 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . 
 
Згідно із трекінгом відправлень «Укрпошти», який сформовано 23 березня 2020 року, дані про відправлення за № 0160208054187 на час запиту відсутні, оскільки не зареєстровані в системі.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права                      у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                                 і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судові рішення апеляційного суду не відповідають.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
 
Згідно з частиною третьою статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин другої-сьомої, дев`ятої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом                    з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста,           а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час                  і місце судового засідання.
 
25 січня 2022 року суд апеляційної інстанції розглянув справу без участі                відповідача ОСОБА_2 . 
 
Судова повістка про дату, час і місце судового засідання, яке призначено на 25 січня 2022 року, направлена судом апеляційної інстанції відповідачу ОСОБА_2 . 
 
Однак, матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_2 вказаної судової повістки.
 
Отже, доводи ОСОБА_2  про її неналежне повідомлення про розгляд справи в апеляційному суді, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.
 
Розгляд справи за відсутності учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
 
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини                                 і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
 
Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої стаття 43 ЦПК України).
 
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий               і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним           і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)                 від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
Всупереч наведеним нормам процесуального права, положенням Конвенції та практиці ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції розглянув і вирішив справу за відсутності особи, щодо якої немає відомостей про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи, чим порушив її право брати участь                       у судовому засіданні, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду,                            і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
 
Зазначені порушення унеможливили справедливий розгляд справи та встановлення обставин, які входять до предмета доказування і мають значення для правильного її вирішення.
 
Отже, суд апеляційної інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не встановив достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.
 
За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 обґрунтовує касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив її про розгляд справи і ця обставина підтверджується матеріалами справи, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Ураховуючи наведене, аргументи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо суті позову не підлягають оцінці судом касаційної інстанції, оскільки апеляційний суд порушив норми процесуального права, які є підставою для скасування постанови апеляційного суду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
У частині четвертій статті 411 ЦПК України визначено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу        ОСОБА_2 слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про скасування постанови апеляційного суду, відповідно, підлягає скасуванню додаткова постанова апеляційного суду.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегвінвест Сервіс» задовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець