ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/21443/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,   розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 року в адміністративній справі №160/21443/21 (суддя у 1 інстанції Рябчук О.С.) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
в с т а н о в и в :
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі №160/21443/21 позовну заяву ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позову протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху шляхом надання суду: копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу, оскільки останнім вимоги суду, викладені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 р., не виконані, недоліки позову не усунені.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції,  позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду для продовження розгляду.  Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 1  статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України  сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з п. 1 ч.  ст. 59 КАС України  повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами довіреністю фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 8  ст. 59 КАС України  у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 9  ст. 59 КАС України).
Статтею 100 Закону України «Про нотаріат»  передбачено,  що документи,  які  складено  за  кордоном  з  участю  іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України.
Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у  тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Згідно зі статтею 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, до якої Україна приєдналася 02.04.2003, набуття чинності  22.12.2003, Конвенція  поширюється  на  офіційні  документи,  які були складені на території однієї з  Договірних  держав  і  мають  бути представлені на території іншої Договірної держави.
Для цілей цієї Конвенції офіційними документами, зокрема, вважаються нотаріальні акти.
Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що єдиною формальною  процедурою,  яка  може  вимагатися  для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ,  та,  у відповідному випадку, автентичності відбитку  печатки  або  штампу,  якими  скріплений  документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Відповідно до статті 5 апостиль проставляється  на  вимогу  особи,  яка  підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним  чином  апостиль  засвідчує  справжність підпису,  якість,  в якій виступала особа,  що підписала документ, та,  у  відповідному  випадку,  автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.
Держава Ізраїль також є учасником вказаної конвенції.
Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.
З матеріалів справи слідує, що позов від імені ОСОБА_1   подано представником, який підписаний та скріплений електронним підписом. 
На підтвердження своїх повноважень представником подано договір про надання правової допомоги, ордер.
Вказані документи на думку колегії суддів є достатніми для підтвердження повноважень представника та відсутні підстави вважати що такі документи є неналежними. 
Водночас, суд першої інстанції зазначив, що закордонний паспорт позивача було видано 14.07.2000 року терміном дії до 14.07.2010 року, в той час як позов подано в 2021 року, тобто після спливу дії закордонного паспорту. 
З приводу цього, колегія суддів зазначає, що із закінченням строку дії паспорту громадянина України для виїзду закордон, особа не втрачає цивільної дієздатності та права на вчинення правочинів. 
З метою забезпечення права особи доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.  320,  322 Кодексу адміністративного судочинства України  суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 року в адміністративній справі №160/21443/21 - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 року в адміністративній справі №160/21443/21   скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.   
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко