ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2291/23 Справа № 204/3949/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2020 року, в цивільній справі номер 204/3949/17 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні,  

В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2011 року йому належить частина домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій воно розташоване. Власником іншої частини є ОСОБА_2 . 
У ньому проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , донька власника ОСОБА_3 , онуки – ОСОБА_6 , 2011 року народження, ОСОБА_7 , 2013 року народження.
У 2016 році за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.
До березня 2017 року ОСОБА_5 , онуки та відповідач проживали разом у домоволодінні на АДРЕСА_1 , позивач мав можливість відвідувати їх, мав вільний доступ до домоволодіння та земельної ділянки. 
Однак у березні 2017 року відповідач вигнав з будинку ОСОБА_5 , з того часу вона у ньому не могла проживати.
Просив суд виділити в натурі належну йому частку спільного майна, припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .
В квітні 2018 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі частини домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 311,4 кв. м у сумі 2634447,68 грн, а також грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі частини земельної ділянки площею 0,1000 га на АДРЕСА_1 в сумі 178521,25 грн, припинити право власності позивача на зазначені частки нерухомого майна з дня отримання грошової компенсації, визнати право власності на зазначене майно за відповідачем.
Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості правонаступника померлого ОСОБА_3 , оскільки остання відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2019 року успадкувала після померлого частину спірного будинку та частину спірної земельної ділянки.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні - відмовлено. 
З рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року не погодилась ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2020 року – без змін. 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні Верховним Судом – скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2020 року скасовано в частині вирішення первісного позову.
Постановою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є протиправним, та таким, що ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Чинне законодавство України не передбачає можливості права власності на майно, якщо його власник добровільно відмовляється від користуванням цим майном, оскільки власник залишає за собою право володіння та розпорядження майном.
Вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції керувався встановленням особи, яка розрахувалася за придбане майно та прийняла його, а не встановленням приналежності сплачених за спірне домоволодіння коштів та змісту дійсних домовленостей між сторонами спору.
Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2020 року, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Зазначає, що грошові кошти, які були витрачені на купівлю домоволодіння та ремонт житлового будинку, належали ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не надавалися кошти на придбання домоволодіння. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки адвокат Лавринович О.В. апеляційну скаргу підтримала, просила рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Соколенко Т.О. апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши головуючого, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 25 січня 2011 року між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 311,4 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №230. Відповідно до п. 1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 купили кожний по частці в праві власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вартість якого згідно з п. 2 склала 678533,00 грн (а.с. 8, 84, т. 1).
25 січня 2011 року між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки №1210100000:07:124:0001 площею 0,1000 га за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №245. Відповідно до п. 1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 купили кожний по частці в праві власності на цю земельну ділянку площею 0.1000 га, вартість якої згідно з п. 2 склала 51993,00 грн (а.с. 14, 87, т. 1).
25 січня 2011 року ОСОБА_3 видав довіреність ОСОБА_2 , якою уповноважив останнього: 1) здати документи до КП «ДМБТІ», одержати їх після реєстрації права власності на належну ОСОБА_3 частку в праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , одержати витяг про державну реєстрацію прав та технічний паспорт, 2) зареєструвати право власності на належну ОСОБА_3 частку земельної ділянки №1210100000:07:124:0001, площею 0,1000 га за адресою АДРЕСА_1 , одержати державний акт на право власності на земельну ділянку, 3) бути представником ОСОБА_3 з усіма необхідними повноваженнями в житлово-експлуатаційних, газо-,енерго-, тепло-, водопостачальних та інших організаціях, укладати, підписувати та одержувати договори на обслуговування вказаного житлового будинку з усіма комунальними службами міста, укладати і підписувати договори, право одержувати різного роду довідки та документи, подавати від імені ОСОБА_3 заяви та сплачувати необхідні платежі, розписуватися за довірителя, довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. та зареєстрована в реєстрі за №263 (а.с. 27, т. 2). 
Відповідно до висновку про ринкову вартість майна від 21 березня 2018 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП «Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім», ринкова вартість, без ПДВ, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , становить 5268895,37 грн (а.с. 41-51, т. 1).
Відповідно до висновку про вартість майна від 19 березня 2018 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Атлас Грейд», ринкова вартість, без ПДВ, земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:07:124:0001, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 357042,50 грн (а.с. 52-61, т. 1).
Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 06 листопада 2017 року відокремлення та виділ в натурі частини будинку з окремим входом неможливо (а.с. 39, т. 1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 57, т. 2).
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 23 травня 2019 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 . Спадщина, на які видано свідоцтва, складається з частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частки земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:07:124:0001, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 70, 72, т. 2).
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2  про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні,в якості правонаступника померлого ОСОБА_3 (а.с. 121-122, т. 2).
З постанови Верховного Суду від 01 грудня 2021 року (справа №204/3949/17, провадження №61-13878св20) вбачається, що у заявленому в справі зустрічному позові ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна, про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) та визнання права власності на майно – відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що є правові підстави для задоволення зустрічного позову у справі та визнання договорів купівлі-продажу спірних житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки від 25 січня 2011 року частково недійсними (удаваними) в частині покупця ОСОБА_3 , у зв`язку з чим первісний позов задоволенню не підлягає. 
Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам закону.
Згідно з частинами 1, 2 статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.
Разом з тим, за положеннями статей 21, 41 Конституції України, статтями 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
Крім того, відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відтак, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивач у частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 13 січня 2016 року у справі №6-2925цс15.
З огляду на наведене, при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаних спеціальних норм Цивільного кодексу суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, принципу пропорційності цивільного судочинства та дотримання розумного балансу між приватними інтересами фізичних осіб.
Судом встановлено, що сторони є власниками по частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частки земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:07:124:0001, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до висновку про ринкову вартість майна від 21 березня 2018 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 5268895,37 грн.
Відповідно до висновку про вартість майна від 19 березня 2018 року ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:07:124:0001, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 357042,50.
Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 06 листопада 2017 року відокремлення та виділ в натурі частини будинку з окремим входом неможливо.
Позивач ОСОБА_3 , правонаступником якого є позивачка ОСОБА_1 , в позовній заяві зазначив, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо користування спірним майном, відповідач не пускає його в домоволодіння, поділ житлового будинку є неможливим, а тому просив стягнути на його користь грошову компенсацію за належну йому частку. Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги. 
З наданих відповідачем  ОСОБА_2 документів вбачається, що за 2022 рік він мав річний дохід в розмірі 42745,68 грн (а.с. 127, т. 4), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 128, 129, 130, т. 4). 
В письмових поясненнях апеляційному суду відповідач ОСОБА_2 вказав, що сума визначена ОСОБА_1 в якості компенсації за частку домоволодіння, є неспівмірною з ціною домоволодіння, за яку він був придбаний, та неспіврозмірною з доходами ОСОБА_2 , на утриманні якого зараз перебувають п`ятеро дітей (а.с. 95-97). 
Під час розгляду справи позивачкою не спростовані надані позивачем докази та не доведено ту обставину, що відповідач має фінансову можливість сплатити грошову компенсацію в розмірі 2812969,93 грн.
Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що задоволення позову призведе до порушення ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, оскільки відповідач неспроможний сплатити позивачці грошову компенсацію за її частку в домоволодінні і земельній ділянці, а відсутність у нього коштів може призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу нерухомого майна і відповідно позбавлення відповідача права власності на дане майно, відповідач не згодний викупити у позивачки її частку у праві власності, в запропонованій нею вартості компенсації за  частку домоволодіння,а примушувати його до цього є також порушенням прав відповідача, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації частки позивачки становитиме для відповідача надмірний тягар.
Присудження за рішенням суду грошової компенсації частки позивачки з відповідача, який сплатити таку компенсацію неспроможний, та визнання за останнім всупереч його волі права власності на частку позивачки є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що суперечить вимогам статті 319 ЦК України, та принципу пропорційності цивільного судочинства і порушення розумного балансу приватних інтересів.
Вказане узгоджується з правовими висновками викладеним у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №371/1369/15-ц, від 23 травня 2022 року у справі 
№686/29779/19.
Позивачка може в інший спосіб, передбачений нормами Цивільного кодексу України, відчужити свою частку, не покладаючи на відповідача надмірний тягар.
За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи майновий стан відповідача, інтереси всіх учасників часткової власності, встановивши, що відповідач не має можливість сплатити грошову компенсацію, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. 
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2020 рокуза первісним позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні– скасувати.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні– відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року.

Суддя: