КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 

Унікальний номер справи: 761/41725/18                                   Головуючий в суді першої інстанції: Бугіль В.В.
Номер апеляційного провадження: 33/824/1202/2023 
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП
                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
02 березня2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Худик М.П., при секретарі судового засідання Самборі Д.О., за участю:
 
    особи, яка притягається до
    адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 
 
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, стосовно 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави. 
Згідно з постановою судді, 27 жовтня 2018 року о 14 год. 40 хв. по вул. Парково-Сирецька, 15, в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло, блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння  відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити.
Згідно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , докази його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП відсутні. 
Зокрема, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом. 
Крім того, у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а не в стані наркотичного сп`яніння, як передбачає диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, зазначаючи, що він не був присутнім в судовому засіданні, оскільки не повідомлявся належним чином про дату розгляду справи, а про постановлене судом рішення дізнався випадково у вересні 2022 року, коли його зупинили працівники поліції, після чого він звернувся до суду та 27 січня 2023 року отримав копію постанови. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню  ОСОБА_1  із наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 тачастиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Тобто, законодавцем чітко визначено строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України» та інші).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній при винесенні постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, однак був належним чином повідомлений на адресу АДРЕСА_2 , яку він вказував в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 161084 від 27 жовтня 2018 року.
Копію постанови суду першої інстанції, згідно супровідного листа, було направлено на адресу ОСОБА_1 , а саме:  АДРЕСА_2 , де поштовий конверт повернувся до районного суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. 
Водночас, адвокатом Дрижаковою Д.Ю., на підставі укладеного договору №51-08-20250 про надання правової допомоги ОСОБА_1 було подано 07 вересня 2020 року заяву до Шевченківського районного суду м. Києва про видачу повного тексту постанови. Вказана заява виконана 10 вересня 2020 року. 
Крім того, постанова суду також була направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 01 лютого 2019 року. При цьому, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся зі спливом майже трьох років.
Також, варто зауважити, що причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.
Жодних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги апелянтом надано не було.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не містять належного обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у поновленні строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, із усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року відносно  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

         Суддя
Київського апеляційного суду                                                      М.П. Худик