ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року 
м. Київ
справа № 807/464/17
адміністративне провадження № К/9901/49362/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 (суддя - Гаврилко С.Є.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 (судді - Заверуха О.Б., Гінда О.М., Ніколін В.В.)
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови,
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У квітні 2017 Приватне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" звернулось до суду з позовом, у якому просило:
- визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області від 16.03.2017 № 07-16-022/105-79 про накладення на Публічне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" штрафу у розмірі 9600 гривень
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.04.2016 громадянину ОСОБА_1 при звільненні, відповідно до наказу позивача про звільнення від 07.04.2016 №206-К, нарахований та виплачений розрахунок належних йому при звільненні сум у розмірі 19038,11 грн, в тому числі: компенсація за невикористані 9 календарних днів щорічної відпустки в сумі 3913,20 грн, вихідна допомога в сумі 12748,26 грн та допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів підприємства в сумі 2346,65 грн. Після всіх загальнообов`язкових відрахувань, належало до виплати 15135,30 грн, які були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується копією платіжного доручення від 07.04.2016 № 2197 (а.с.22-23).
Станом на дату звільнення ОСОБА_1 нараховано та виплачено всі належні йому суми при звільненні.
Відповідно до Наказу від 12.02.2016 №5-д "Про скасування доган ОСОБА_1 ", скасовані накази про оголошення доган начальнику Великоберезнянського РЕМ ОСОБА_1 від 08.12.2015 №331, від 15.12.2015 №344, від 04.01.2016 №1 (а.с.24).
Премії ОСОБА_1 за період з січня по березень 2016 року не нараховувалися, а були нараховані на виконання наказу від 12.02.2016 № 5-д.
14.04.2016 ОСОБА_1 перераховані на картковий рахунок премії за січень, лютий, березень 2016 року згідно платіжного доручення від 14.04.2016 № 2481, у розмірі 3633,22 грн (а.с.65).
Згідно платіжного доручення від 22.04.2016 № 2760 (а.с.68), на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 1145,00 грн, сума перерахованої компенсації, вихідної допомоги та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, так як сума премії входить до розрахунку середнього заробітку.
Згідно платіжного доручення від 06.05.2016 № 3017 (а.с.71) на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 475,28 грн, сума оплати за один робочий день 07.04.2016, у зв`язку з тим, що в табелі за квітень 2016 року на момент звільнення ОСОБА_1 07.04.2016 було проставлено "НО" - не з`ясовані обставини (а.с.25).
07.06.2016 на картковий рахунок ОСОБА_1 перерахована премія за квітень 2016 року в сумі 115,29 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3769 від 07.06.2016 та відомістю нарахування премії працівникам Перечинсько-Великобелезнянському РЕМ за квітень 2016 року (а.с.31,74).
13.02.2017 на адресу відповідача надійшла скарга громадянина ОСОБА_1 (а.с.54-55) щодо порушення позивачем законодавства про працю відносно нього.
Державна служба України з питань праці, своїм листом від 16.02.2017 за № 792/4.3/4.2-ДП-17 (а.с.60) надала згоду Управлінню Держпраці у Закарпатській області на проведення позапланової перевірки ПАТ "Закарпаттяобленерго.
На підставі вказаного листа Державної служби України з питань праці, відповідачем виданий наказ за № 45 від 17.02.2017 "Про проведення позапланових перевірок" (а.с.57-59).
Відповідно до вказаного наказу було оформлене направлення на проведення перевірки № 115 від 17.02.2017 (а.с.61).
На підставі наказу №45 від 17.02.2017 та направлення на перевірку №115 від 17.02.2017, Управлінням Держпраці у Закарпатській області у період з 22.02.2017 по 27.02.2017 проведена позапланова перевірка позивача щодо додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатами перевірки складено акт перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 27.02.2017 № 07-16-022/105 (а.с.12-17).
Під час проведення перевірки, відповідач виявив та констатував факт порушення позивачем:
- частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме, гр. ОСОБА_1 звільнено із займаної посади начальника Великоберезнянського РЕМ 07.04.2016, а остаточну виплату розрахунку при звільненні проведено 07.06.2016, або через два місяці після звільнення;
- частини 1 статті 117 частини КЗпП України, а саме встановлено, що за порушення строків розрахунку при звільненні ОСОБА_1 не проведено нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до листа відповідача від 09.03.2017 №07-02/822 (а.с.81), який був переданий телефонограмою 10.03.2017, розгляд справи про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства про працю передбаченого статтею 265 КЗпП України відбудеться 16.03.2017 о 10:30 год. 
На розгляд справи, який відбувся 16.03.2017 з`явилася представник позивача Пеняк І.В..
Першим заступником начальника Головного Управління Держпраці у Закарпатській області винесено постанову про накладення штрафу від 16.03.2017 №07-16-022/105-79, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 9600,00 грн за порушення законодавства про працю передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 265 КЗпП України (а.с.18-19).
Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2017, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018, позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами" від 16.03.2017 за № 07-16-022/105-79.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що застосована відповідачем норма стосується відповідних виплат щодо діючих працівників, а не щодо виплат при звільненні, а також виплати, за які передбачені фінансові санкції визначені абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України, а саме інші виплати, повинні проводитися з періодичністю більш як за один місяць, розрахунок при звільненні є разовою виплатою, яка повинна проводитися роботодавцем у день звільнення, отже не входить до інших виплат в розумінні абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідачем неправильно застосовано норми КЗпП України при притягненні до відповідальності позивача за непроведення розрахунку при звільненні працівника з дотриманням статті 116 КЗпП України.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги відповідач, покликається на те, що судом першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального права. Просить постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідач посилається на те, що суди помилково трактували абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки наведена норма передбачає застосування штрафу у разі виплати інших виплат, передбачених законодавством про працю, не у повному обсязі без прив`язки до систематичності. 
Судами не взято до уваги, що остання виплата ОСОБА_1 позивачем проведена 07.06.2016. Відтак за період з 07.04.2016 по 07.06.2016 позивачем не виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Дана виплата не здійснена і на час подачі касаційної скарги, тобто повного розрахунку з ОСОБА_1 не проведено.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України    власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абзацу третього частини другої цієї статті юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
За змістом абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП відповідальність передбачено за порушення строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю та за виплату їх не в повному розмірі.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП саме за порушення строків виплати заробітної плати, інших виплат, передбачених законодавством про працю, які на думку відповідача в порушення вимог частини 1 статті 116 КЗПП здійснено через два місяці після звільнення.
Строки виплати заробітної плати передбачені статтею 115 КЗпП.
Натомість статтею 116 КЗпП передбачено строки розрахунків при звільненні, а не строки виплати заробітної плати чи інших виплат, передбачених законодавством про працю, відтак недотримання таких строків не становить склад правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 265 КЗпП.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 дійшла наступних висновків:
«..Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати…»
Оскільки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати і не є іншою виплатою, яка передбачена законодавством про працю, відтак його невиплата не становить склад правопорушення, передбаченого саме абзацом 3 частини 2 статті 265 КЗпП.
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків щодо протиправності оскаржуваної постанови та прийняли рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.
Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук