ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року                                                                             Справа № 127/9479/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Мельник О.В. ,  суддя Гудак А.В. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В. 

за участю представників сторін:
позивача - адв. Будова Я.М.
відповідача - адв. Люлик Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. 
ухвалене у м. Вінниці, повний текст складено 12.09.2022 р. 
та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. 
ухвалене у м. Вінниці, повний текст складено 29.09.2022 р. 
у справі № 127/9479/21 (суддя Яремчуком Ю.О.)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" 
про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку 

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. у справі № 127/9479/21 відмовлено у позові ОСОБА_1 до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі № 127/9479/21 задоволено повністю заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до додаткового рішення підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11"  15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. у справі                № 127/9479/21 скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також - скасувати додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваними рішеннями суду, вважає їх незаконними і необґрунтованими, такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Пояснює, що посада, яку обіймала ОСОБА_1 , є виборною посадою, оскільки статутом ОСББ передбачено, що з числа членів правління обирається голова правління та його заступник. Установчими документами передбачено, що виконавчий орган є одноособовим. В свою чергу, належними та допустимим доказами позивач підтвердив, що склад правління ОСББ «Зодчих-11» змінено. Як наслідок, припинення членства в правлінні ОСББ «Зодчих - 11» унеможливлює право обіймати посаду голови правління. З числа новообраних членів призначено нового голову правління та проведено державну реєстрацію змін в ЄДР про керівника. 
09.02.2021 р, відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради на підставі рішення Господарського суду Вінницької області № 902/550/20 від 22.09.2020 р., що набрало законної сили 12.01.2021 р., скасовано реєстраційну дію 11741070004012735, якою змінено керівника ОСББ «Зодчих-11» з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .
Водночас, реалізацію рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2020 р. шляхом скасування запису про зміну керівника з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 не можна вважати відновленням порушених прав позивача, як помилково зазначає суд в оскаржуваному рішенні. Так, ще під час розгляду справи № 902/550/20 відповідачем проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за номером 1001741070005012735 від 09.10.2020 р. та знову змінено керівника ОСББ «Зодчих-11» » з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Фактично посадові обов`язки Голови правління ОСББ «Зодчих - 11» станом на дату скасування незаконної реєстраційної дії виконувала уже ОСОБА_3 , про що 09.10.2020 р. внесено відомості до ЄДР. 
Скаржник доводить таким чином, що факт припинення посадових обов`язків позивача підтверджується  відомостями з ЄДР, рішеннями вищого органу управління відповідача, на підставі яких змінено склад членів правління та обрано нового Голову правління (керівника),  відомостями щодо сум нарахованих та виплачених відповідачем на користь позивача доходів (заробітної плати), актом передачі-прийому кадрової документації від ОСОБА_1 до діючої на той час Голови правління ОСОБА_2 .
В сукупності всіх обставин та наданої суду інформації очевидним є те, що посадові обов`язки позивача припиненні, про що внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки та не дослідив рішення вищих органів управління відповідача, що стало підставою для зміни керівника товариства. Скаржник вважає, що судом дослідження доказів виконано неповно і не всі обставини справи були встановлені під час розгляду справи.
Заява про переведення на іншу посаду або згода на переведення на іншу посаду позивачем не подавалася. Враховуючи це, наслідком припинення повноважень позивача в даному випадку мало би бути звільнення її на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. Скаржник/позивач доводить, що роботодавець свідомо та умисно ухиляється від оформлення наказу про звільнення ОСОБА_1 та розірвання трудових відносин з метою уникнення виплати вихідної допомоги, передбаченої законодавством про працю. Тому є  підстави для задоволення позовних вимог щодо видачі наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання відповідача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення про покладення судових витрат на позивача.
Посилається на ч.ч.1,2 ст. 124, ч.8 ст.129 ГПК України та стверджує, що відповідач ані усно, ані письмово жодного разу не заявляв про орієнтовний розмір витрат, які товариство очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Також відповідач у встановлені процесуальним законодавством строки не заявляв про надання суду доказів, які зможуть підтвердити розмір понесених витрат та про причини неможливості їх подання до закінчення судових дебатів у справі. Клопотань про поновлення таких строків не подавалось.
Єдиним документом по суті спору, який відповідач подавав у даній справі є відзив на апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від       24.11.2021 р., в якій останній не зазначає про орієнтовний розмір судових витрат та не просить суд вирішити питання щодо їх розподілу. В письмових поясненнях відповідача від 10.06.2022 р. також не зазначено відомостей щодо орієнтовного розрахунку правничої допомоги та розміру судового збору.
Враховуючи наведене, скаржник вважає, що у відповідача відсутні підстави звертатися з клопотанням про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Вказує, що такі послуги як складання та подання до Вінницького апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, а також представлення інтересів відповідача у зазначеному суді не можуть включатися до вартості послуг, які відповідач просить стягнути в даному процесі, оскільки вони надавалися в рамках справи, яка розглядалася за правилами цивільної юрисдикції, і відповідач мав право звернутися до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Також вважає, що виокремлення адвокатом послуги «Ознайомлення з матеріалами справи № 127/9479/21», а також «Ознайомлення з матеріалами справи № 127/9479/21 в Господарському суді Вінницької області через підсистему Електронний Суд» як самостійний вид адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката зі «Складання та подання до Господарського суду Вінницької області пояснення по справі», і вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у додатковій постанові від 14.04.2022 р. у справі       № 755/18750/20.
На підставі викладеного просить рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. у справі № 127/9479/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Одночасно просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі № 127/9479/21, і відмовити у задоволенні клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Також ОСОБА_1 подано на вимогу суду докладніші письмові пояснення щодо порядку розрахунків виплати вихідної допомоги, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.  Скаржник звертає увагу, що порядок обчислення середньої заробітної плати, яка визначається при обрахунку вихідної допомоги, вимушеного прогулу та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплата проводиться виходячи з середньої заробітної плати, регулюється Порядком про обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, і відповідно до Порядку середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Період з 13.02.2020 р. по 08.10.2020 р. включно скаржник вважає періодом вимушеного прогулу, оскільки саме з вини відповідача та на підставі винесених ним незаконних рішень ОСОБА_1 була позбавлена можливості виконувати свої посадові обов`язки в цей проміжок часу. 
Отже, при визначені розміру середньої заробітної плати позивач не бере до уваги періоди з 13.02.2020 р. по 08.10.2020 р. та, відповідно, вважає розрахунковим періодом грудень 2019 - січень 2020 року.
Пояснює, що згідно з довідкою, яка видана Пенсійним Фондом України з Реєстру застрахованих осіб форми ОК-5 розмір заробітної плати за фактично відпрацьований грудень 2019 та січень 2020 року складає 7511 грн. та 9445 грн. відповідно.
Доводить, що оскільки середньоденна (годинна) заробітна плата становить 403,70 грн. (16956 грн. / 42 робочих дні), а сумарне число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком за період з 13.02.2020 р. по 08.10.2020 р. становить 164 днів, то сума, яка підлягає виплаті за період вимушеного прогулу становить 65803,10 грн. 
Посилається на ч.1 ст.44 КЗпП України, якою передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених п. 5 ст. 41 цього Кодексу працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше, ніж шестимісячний середній заробіток, тому розмір вихідної допомоги складає 50866,20 грн. (8477,70 грн. (середньомісячна заробітна плата)*6 міс.).
Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки скаржник посилається на ст.17 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Доводить, що відповідач, приймаючи рішення про припинення повноважень            ОСОБА_1 на посаді голови правління ОСББ «Зодчих-11» з ініціативи власника, не  виплатив останній вихідну допомогу, передбачену статтею 44 КЗпП України. Як наслідок, роботодавцем не проведено остаточного розрахунку з працівником щодо виплати всіх сум, що належать йому відповідно до трудового законодавства. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку в частині виплати вихідної допомоги відповідачем не здійснений, тому є підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України,  як стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Зазначає, що період, за який має здійснюватися стягнення середнього заробітку починається з наступного дня після звільнення позивача (09.10.2020 р.) по день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Пояснює, що станом на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі, кількість робочих днів за час затримки розрахунку, що обчислювалася за період з     09.10.2020 р. (дати припинення повноважень) по 09.04.2021 р. (дату подання позовної заяви) становить 126 днів. 
Таким чином, заявляючи позовні вимоги, позивач обраховувала розмір середнього заробітку шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість днів включно до звернення до суду - 403,70 грн.*126 днів  у розмірі 50866,20 грн. Проте, зважаючи на тривалість розгляду справи, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з ОСОБА_1 , підлягає перерахунку по дату винесення рішення судом апеляційної інстанції.
Скаржник просить врахувати письмові пояснення щодо порядку розрахунків виплати вихідної допомоги, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вважає, що відповідач таких розрахунків і пояснень не спростував в процесі розгляду справи.                   

Відповідач подав суду письмові пояснення, у яких вказує, що з метою роз`яснення нарахування ОСОБА_1 1388,65 грн. за березень місяць 2020 року, відповідно до наказу № 3 від 29.01.2020 р. про надання відпустки ОСОБА_1 було надано відпустку з 11.02.2020 р. по 05.03.2020 р., тобто на 24 календарні дні.
Відповідно до відпускного листа за лютий 2020 року ОСОБА_1 за 24 відпускних дні було нараховано 6665,52 грн., з яких 5 276,87 - за лютий 2020 року, та 1388,65 грн. за березень 2020 року.
Вказує, що після закінчення відпустки, тобто - з 05.03.2020 р. ОСОБА_1 на роботу не вийшла та не приступила до виконання посадових обов`язків.
На підтвердження своїх доводів просить долучити до матеріалів справи наказ № 3 (розпорядження) від 29 січня 2020 р.; відпускний лист за лютий 2020 р.
Колегія суддів враховує, що такі подані відповідачем наказ № 3 (розпорядження) від 29 січня 2020 р., відпускний лист за лютий 2020 р. не є новими доказами, оскільки підтверджують обставини, які встановлені судом на підставі інших доказів в їх сукупності, тому надає їм оцінку з метою перевірки доводів і заперечень сторін, викладених в апеляційній скарзі та в інших поясненнях сторін.

В судових засідання представник позивача ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення по суті спору. Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
23.10.2014 р.   ОСОБА_1 обрано на посаду голови правління ОСББ "Зодчих-11", про що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань /а.с.29-33 у т.1/.
23 січня 2020 року відбулися загальні збори співвласників ОСББ «Зодчих-11», і відповідно до протокольного рішення № 1/2020 вирішено переобрати правління ОСББ «Зодчих-11» у новому складі: члени правління – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 /а.с. 99-100 у т.1/. Відповідно до рішення правління ОСББ «Зодчих-11», оформленого протоколом № 1/2020 від 23.01.2020 р. вирішено обрати головою правління ОСББ «Зодчих-11» ОСОБА_2 /а.с.97-98 у т.1/.
Отже, внаслідок рішення загальних зборів ОСББ “Зодчих-11” від 23.01.2020 р. та рішення правління було змінено керівника ОСББ на ОСОБА_2 
13.02.2020 р. було вчинено реєстраційну дію та внесені зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_2 , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 11741070004012735 /а.с.24-28 у т.1/.
ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлено протоколом № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасувати державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11", шляхом скасування запису від 13.02.2020 р.  № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Позивач стверджує, що її не було повідомлено про підстави та дату її звільнення, крім того, новим керівником ОСББ “Зодчих-11” не було оформлено належним чином звільнення ОСОБА_1 з посади та не видано копію наказу, не було внесено відповідного запису до трудової книжки та не здійснено всіх розрахунків, передбачених трудовим законодавством України.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.09.2020 р. у справі               № 902/550/20 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі. Рішення набрало законної сили 12.01.2021 р., і відповідно до норм ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Водночас, 09.10.2020 р. відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за номером 1001741070005012735 та внесені зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме: змінено керівника з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи /а.с.40-45 у т.1/.
Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, рішення Господарського суду Вінницької області у господарській справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. було виконано в частині скасування запису від 13.02.2020 р. за № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с.40-45 у т.1/.
Позивач вважає, що її повноваження як  керівника слід вважати припиненими з 08.10.2020 р., при цьому відповідачем не видавався відповідний наказ та не внесено відомості до трудової книжки. Доводить, що періодом перебування ОСОБА_1 на посаді керівника ОСББ "Зодчих-11" є період з 23.10.2014 р. по 08.10.2020 р., включно.
В той же час, останнє нарахування заробітної плати відповідачем на користь позивача, як зазначено у відповіді на адвокатський запит, відбувалося за повний місяць березень 2020 року. З квітня 2020 року звітність щодо виплат ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області не подавалася.
У даній справі ОСОБА_1 пред`явила позов :
про визнання трудових відносин між ОСББ “Зодчих-11” (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) припиненими на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб з 08.10.2020 р. включно; 
про зобов`язання ОСББ “Зодчих-11” видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови правління ОСББ “Зодчих-11” на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, що відбулося з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб, із зазначенням дати звільнення 08.10.2020 р. включно та здійснити відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 ; 
про стягнення з ОСББ “Зодчих-11” а користь ОСОБА_1 вихідної допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, яка не нарахована і не виплаченої надбавки  у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури звільнення та законодавства про працю та складає щонайменше 50866, 20 грн. 
про стягнення з ОСББ “Зодчих-11” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в розмірі, що становить щонайменше 65803,10 грн.;
про стягнення з ОСББ “Зодчих-11” на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період починаючи з наступного дня після звільнення позивача (09.10.2020) по день ухвалення рішення суду у даній справі, що станом на дату подання позову становить щонайменше 50866,20 грн.
13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із позовом такого змісту до Вінницького міського суду Вінницької області, і у позові було відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будова Я. М., задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2021 року у даній справі скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) “Зодчих-11” про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку закрито.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд її вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) “Зодчих-11” про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку віднесено до юрисдикції господарських судів.
03 лютого 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією відповідно до частини першої статті 256, частини четвертої статті 377 ЦПК України до Господарського суду Вінницької області за місцем знаходження відповідача, і відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 07.02.2022 р. справу № 127/9479/21  передано до Господарського суду Вінницької області.
Господарський суд Вінницької області за результатом розгляду справи по суті відповідно до оскаржуваного рішення відмовив у задоволенні позову повністю, проте колегія суддів не погоджується з таким рішенням в частині, враховуючи наступне.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Частиною другою статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.
Отже, Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
За змістом статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.
Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.
Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.
Об`єднання здійснює управління багатоквартирним будинком через свої органи управління (частина перша статті 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).
Частиною третьою статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
За нормами ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. 
Припинення повноважень члена виконавчого органу за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. 
1 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року, відповідно до підпункту 1 пункту 1 якого частину першу статті 41 КЗпП України     доповнено пунктом 5 такого змісту "5) припинення повноважень посадових осіб". Згідно з пояснювальною запискою до проекту вказаного Закону передбачення такої підстави розірвання трудового договору забезпечить "можливість розірвання трудового договору без наведення підстав при припиненні повноважень посадових осіб", а в якості компенсації для захисту інтересів останніх - мінімальний розмір вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців.
З огляду на вказане під час розгляду спору щодо розірвання трудового договору (контракту) за пунктом 5 статті 41 КЗпП України     матиме значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення. Тому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що для визначення юрисдикції суду для розгляду ініційованого звільненим з посади керівником юридичної особи (її виконавчого органу) спору з цією юридичною особою, її власником (органом, уповноваженим здійснювати від імені власника управління такою особою) про законність звільнення цього керівника (припинення його повноважень або усунення від посади), слід враховувати таке:
За правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України      (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України).
До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою     статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення). До 28 березня 2014 року, коли відповідно до підпункту 1 пункту 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 10 жовтня 2013 року набрала чинності нова редакція пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України юрисдикція господарського суду поширювалася на вищевказані спори за участю господарських товариств, а з 28 березня 2014 року - за участю будь-яких юридичних осіб.
З огляду на викладене суд при розгляді  позовних вимог заявлених позивачем повинен надати оцінку щодо дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про припинення повноважень керівника.
Для звернення до суду має бути підтвердженим наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. У зв`язку з цим суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин, обставини щодо наявності у позивача відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.
З урахуванням викладеного за доводами суду обов`язковою умовою для застосування п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України до спірних правовідносин як підстави для звільнення, є встановлення юридичного факту (настання події/ тощо) — припинення повноважень посадових осіб. 
Розірвання трудового договору за вказаним пунктом 5 частини першої ст. 41 КЗпП України можливе за наявності попереднього припинення повноважень посадової особи, тобто рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. Тому для звільнення за вказаною нормою мають бути існувати обставини (факти): звільнений працівник повинен бути посадовою особою товариства та повинно заздалегідь відбутись припинення його повноважень (окреме рішення вищого органу управління), що в наступному є підставою для розірвання з ним трудового договору у порядку, передбаченому чинним законодавством України та статутними документами господарського товариства.
Колегія суддів зазначає, що позивачем/скаржником не доведено належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України припинення повноважень ОСОБА_1 як посадової особи - ОСББ “Зодчих-11” рішенням вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.
Фактично позивач намагається перекласти функції, встановлені законом для вищого органу товариства в даному випадку на загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Зодчих-11”, на суд, що є неприпустимим, оскільки порядок та механізм припинення повноважень позивача чітко встановлені Законом, тоді як судове рішення не може підміняти законодавство, яке чітко регламентує певні правовідносини.
Враховуючи, що судовому захисту підлягають лише порушені права, яких у даному випадку апеляційним судом не встановлено, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання трудових відносин між ОСББ “Зодчих-11” та ОСОБА_1 припиненими на підставі п.5 ст.41 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб з 08.10.2020 р. включно, а також вимоги про зобов`язання ОСББ “Зодчих-11” видати наказ про звільнення.
Вимоги позивача про стягнення з ОСББ “Зодчих-11” на користь ОСОБА_1 вихідної допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, яка не нарахована і не виплаченої надбавки у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури звільнення та законодавства про працю та складає щонайменше 50866,20 грн. 20 коп., а також - про стягнення з ОСББ “Зодчих-11” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період, починаючи з наступного дня після звільнення позивача      (09.10.2020 р.) по день ухвалення рішення суду у даній справі, що станом на дату подання позову становить щонайменше 50866,20 грн., є вимогами похідними від вимог щодо правомірності припинення його повноважень та, відповідно, не можуть бути у цій справі розглянуті до вирішення первісної вимоги. Враховується, що інших підстав для розгляду і задоволення вказаних вимог, крім як посилання на їх похідний характер від вимоги про визнання припиненими трудових відносин, позивачем не наведено.
Щодо вимоги про стягнення з ОСББ “Зодчих-11” на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в розмірі 65803,10 грн. колегія суддів враховує таке.
Як зазначено вище, що рішенням Господарського суду Вінницької області від   22.09.2020 р. у справі за № 902/550/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСББ "Зодчих-11" про визнання недійсним рішення загальних зборів були задоволені. Судом визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Зодчих-11", яке оформлене протоколом № 1/2020 від 23.01.2020 р. загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (хол ІІ під`їзду); визнано недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлене у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11" шляхом скасування запису від 13.02.2020 р. № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рішення набрало законної сили 12.01.2021 р.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток за ч. 2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло в працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.
Матеріалами справи підтверджується, що 23.01.2020 р.  відбулися загальні збори співвласників ОСББ "Зодчих-11" та збори правління, де вирішувалось питання про припинення повноважень позивача ОСОБА_1 як керівника ОСББ "Зодчих-11" та обрання нового голови правління ОСББ "Зодчих-11" ОСОБА_2 .
Отже ОСОБА_1 була позбавлена можливості виконувати свої трудові обов`язки з незалежних від неї причин у період з 23.01.2020 р. по 12.01.2021 р. (дата набрання законної сили рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.09.2020 р. у справі за              № 902/550/20).
Разом з тим, у позові ОСОБА_1 визначено наступний період вимушеного прогулу: з 13.02.2020 р. по 08.10.2020 р., і саме в межах зазначеного періоду судом розглядаються позовні вимоги відповідно до принципу диспозитивності, визначеного нормами  ст. 14 ГПК України.
Порядок обчислення середньої заробітної плати, яка визначається, зокрема, під час обрахунку вимушеного прогулу регулюється Порядком про обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100. 
Так, відповідно до Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При цьому, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Згідно з довідкою, виданою Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб форми ОК-5 /а.с. 118-120 у т.1/, розмір заробітної плати за фактично відпрацьований грудень 2019 та січень 2020 року складає 7511 грн. та 9445 грн. відповідно. 
Крім того, за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 10.05.2022 р. вбачається, що відповідач як роботодавець, починаючи з першого кварталу 2015 року та по перший квартал 2020 року включно нараховував та виплачував на користь ОСОБА_1 заробітну плата, а також утримував податки з доходів, виступаючи при цьому податковим агентом /а.с. 73-76 у т.3/.
Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтверджено, що роботодавцем ОСББ «Зодчих-11» було нараховано ОСОБА_1 заробітну плату за лютий 2020 року в сумі 8110,67 грн. та за березень 2020 року - в сумі 1388,65 грн. /а.с.115-117 у т.1/.
В судовому засіданні 21.02.2023 р. представник позивача Руснак Р.Н. підтвердила, що за січень 2020 року заробітну плату було отримано позивачкою в повному обсязі.
Отже, в межах заявленої у позові суми 65803,10 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а також беручи до увагу оплату в лютому та березні  2020 року з урахуванням визначених позивачем періодів розрахунку, колегія суддів вважає обгрунтованою вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 56303,78 грн. 
Відповідач зауважував в судових засіданнях, що позивачем пропущено передбачений ст. 233 КЗпП України 3-місячний строк на звернення до суду.
Колегія суддів враховує, що відповідно до норм ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
Оцінюючи доводи учасників справи в цій частині, колегія суддів враховує, що підставою позову стали доводи позивачки про те, що ій не було відомо про загальні збори 23.01.2020 р., а також те, що їй не було вручено копії наказу (розпорядження) про звільнення, і такі доводи не спостовані відповідачем. Разом з тим,   ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) “Зодчих-11” про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку 13 квітня 2021 року – через три місяці після набрання чинності рішенням Господарського суду Вінницької області у справі               № 902/550/20, яким був задоволений її позов про визнання недійсним рішення від 23.01.2020 р. загальних зборів ОСББ “Зодчих-11”, визнання недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлене протоколом № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасування державної реєстрацїї змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11", шляхом скасування запису від 13.02.2020 р. № 11741070004012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто – через три місяці після встановленого порушення її права.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що має місце невідповідність висновків суду, встановленим обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права в цій частині, а тому рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. у справі № 127/9479/21 підлягає скасуванню частково відповідно до п.п. 3, 4 ч.1, ч.2 ст. 277 ГПК України. В решті рішення відповідає матеріалам справи та нормам чинного законодавства, тому відсутні підстави для його зміни в решті.
   У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам у відповідності до норм ст. 129 ГПК України.
Одночасно позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не погоджується із додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі № 127/9479/21, просить додаткове рішення скасувати та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу повністю.
Матеріалами справи підтверджено, що в судовому засіданні 31.08.2022 р. до закінчення судових дебатів представник відповідача заявив усне клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України. Рішення про відмову у позові ухвалене Господарським судом Вінницької області 31.08.2022 р. 
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п.3 ч.1, ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому 
02.09.2022 р., в межах 5-денного строку, встановленого ч.8 ст.129 ГПК України, відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" подав клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, разом з доказами на підтвердження понесення витрат.
До заяви відповідач додав копію договору про надання правничої допомоги № 01-08/21 від 01.08.2021 р.; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01-08/21 від 01.08.2021 р.; акт наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 01-08/21 від 01.08.2021 р.; розрахунок суми гонорару про надання правової допомоги від 01.09.2022 р.; квитанція до прибуткового ордера № 01/09 від 01.09.2022 р. на суму 15000 грн. /а.с.140-145 у т.3/.
Відповідно до додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі № 127/9479/21 клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю. Відповідно до додаткового рішення підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції врахував при цьому, що відповідачем відповідно до вимог ст.74 ГПК України доведено фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, сума витрат є співмірною зі складністю справи та відповідає критеріям реальності і розумності.
Колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції у додатковому рішенні, враховує, що суд першої інстанції, здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, врахував відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Разом з тим, відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 лютого 2023 року у справі № 127/9479/21 апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково. Рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. скасовується в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 56303,78 грн. та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позовної вимоги про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих-11» на користь ОСОБА_1 56303,78 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В решті рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. залишено без змін.
За змістом ст. 244 ГПК України убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Матеріалами справи підтверджено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих-11» та адвокатом Люликом Р.І. укладений договір про надання правової допомоги № 01-08-/21 від 01.08.2021 р. /а.с. 140-141 у т.3/.
Згідно з п.1.1 договору сторонами погоджено, що предметом договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнту у судових органах при розгляді справи        № 127/9479/21; надання правової допомоги клієнту у справі № 127/9479/21; надання клієнту правової інформації, консультації і роз`яснення з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню, в разі порушення. Представництво інтересів клієнта у судах будь якої юрисдикції при розгляді справи   № 127/9479/21. 
Відповідно до п. 3.2. договору сторони погодили, що винагорода адвоката за надання комплексної правової допомоги клієнта при розгляді справи № 127/9479/21, в т.ч. представництво інтересів клієнта у судах складає 20000 грн.
Договір підписаний та скріплений печатками сторін.
У відповідності до акту наданих послуг /а.с.143 у т.3/ адвокатом Люлик Р.І. згідно з договором № 01-08/21 від 01.08.2021 р. про надання правової допомоги від 01.09.2022 р. були надані наступні послуги: зустріч з клієнтом - 1 год - 1000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи № 127/9479/21 - 1 год. -1000,00 грн.; складання та подання до Вінницького міського суду Вінницької області пояснення по справі 1 год. - 1000,00 грн.; представництво інтересів клієнта у Вінницькому міському суді Вінницької області при розгляді справи № 127/9479/21 - 3 год. - 3000,00 грн.; складання та подання до Вінницького апеляційного суду при розгляді справи № 127/9479/21- 1 год. - 1000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи № 127/9479/21 в Господарському суді Вінницької області через підсистему Електронний суд - 2 год - 2000,00 грн.; складання та подання до Господарського суду Вінницької області пояснень по справі 2 год. - 2000,00 грн.; представництво інтересів клієнта в господарському суді Вінницької області при розгляді справи № 127/9479/21 - 3 год. - 3000,00 грн.
Акт підписаний сторонами без жодних претензій та зауважень щодо наданої професійної правничої допомоги.
Оплата за надані послуги підтверджується квитанцією до прибуткового ордера             № 01/09 від 01.09.2022 р. на суму 15000 грн. /а.с.145 у т.3/.
Досліджуючи надані відповідачем докази в сукупності з іншими матеріалами справи та керуючись нормами ст.126 ГПК України, колегія суддів визначає суми належних до відшкодування витрат на правову допомогу, виходячи із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України), що не позбавляє суд обов`язку перевірити достовірність доказів наданих позивачем.
Колегія суддів враховує, що позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу щодо співмірності оплати послуг адвоката часу та обсягу наданих послуг з підстав неспівмірності заявлених витрат. Такі доводи частково знайшли підтвердження матеріалами справи.
Так, за змістом акту наданих послуг від 01.09.2022 р. /а.с.143 у т.3/ адвокатом надані послуги з надання правової допомоги під час розгляду справи в суді загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства: складання та подання до Вінницького міського суду Вінницької області пояснення по справі 1 год. - 1000 грн.; представництво інтересів клієнта у Вінницькому міському суді Вінницької області при розгляді справи     № 127/9479/21 - 3 год. - 3000 грн.; складання та подання до Вінницького апеляційного суду при розгляді справи       № 127/9479/21 - 1 год. - 1000 грн., - на загальну суму 5000 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до  Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) “Зодчих-11” про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будова Я. М., задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2021 року у даній справі скасовано. Провадження у справі закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд її вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) “Зодчих-11” про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку віднесено до юрисдикції господарських судів.
03 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала Вінницькому апеляційному суду заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією відповідно до частини першої статті 256, частини четвертої статті 377 ЦПК України до Господарського суду Вінницької області за місцем знаходження відповідача.
Отже, витрати на оплату за послуги по наданню правової допомоги в Вінницькому міському суді та Вінницькому апеляційному суді понесені відповідачем ОСББ “Зодчих-11” в процесі розгляду справи у судах загальної юрисдикції і мали бути відшкодовані за заявами, поданими у відповідних судах першої та апеляційної інстанцій. Натомість у Господарського суду Вінницької області, враховуючи норми ст. 129 ГПК України, були відсутні правові підстави для розподілу витрат, які не були понесені в господарському процесі в суді першої інстанції.
Крім того, така послуга як зустріч з клієнтом - 1 год. – 1000 грн. не підлягає відшкодуванню, оскільки не є обов`язковою відповідно до норм процесуального законодавства, натомість є елементом представництва і складовою підготовки адвоката до розгляду справи.
Також колегія суддів звертає увагу, що фактично двічі заявлено про оплату однієї й тієї ж послуги - ознайомлення з матеріалами справи, а також ознайомлення з матеріалами справи № 127/9479/21 в Господарському суді Вінницької області через підсистему Електронний суд, що є необгрунтованим.
Дослідивши зміст решти наданих адвокатом послуг за змістом акту про надані послуги від 01.09.2022 р., апеляційний суд встановив, що послуги (роботи) є необхідними, враховуючи предмет спору, обсяг матеріалів та процедуру розгляду справи відповідно до вимог господарського процесуального законодавства. Факт надання зазначених у акті послуг підтверджується матеріалами справи: письмовими поясненнями /а.с.84 у т.3/, протоколами судових засідань від 31.05.2022 р., від 21.06.2022 р., від 02.08.2022 р. тощо /а.с. 55-56, 113-114, 126-127 у т.3/.
Колегія суддів враховує, що позовні вимоги у справі задоволені частково, тому витрати на надання правової допомоги підлягають розподілу між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог згідно з ч.4 ст.129 ГПК України, а тому з урахуванням конкретних обставин справи в їх сукупності та керуючись принципами справедливості, критеріями пропорційності та розумності, колегія суддів дійшла висновку, що є об`єктивно співмірною у цій справі компенсація вартості правової роботи у сумі 6500 грн.
Підсумовуючи вищенаведене за результатом перегляду додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі № 127/9479/21, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, відповідно до п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, а тому рішення слід змінити та частково задоволити заяву ОСББ “Зодчих-11” про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Належною до відшкодування шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача колегія суддів визначила 6500 грн. витрат на правову допомогу, а в задоволенні решти заяви - відмовити. 
Керуючись ст. ст.  129, 269, 270, 276, 277, 281 - 282  Господарського процесуального кодексу України, суд
                          
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 56303,78 грн. Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовної вимоги.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11"           (вул. Зодчих, 11, кв. 71, м. Вінниця, 21037, код ЄДРПОУ 39461230) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 56303,78 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В решті рішення Господарського суду Вінницької області від 31.08.2022 р. залишити без змін.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11"          (вул. Зодчих, 11кв. 71, м. Вінниця, 21037, код ЄДРПОУ 39461230) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 844,56 грн. витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви, 1266,84 грн. витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі       № 127/9479/21 скасувати в частині стягнення 8500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Пункти 1, 2 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2022 р. у справі № 127/9479/21 викласти в наступній редакції:
"1. Клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих - 11" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" (вул. Зодчих, 11, кв. 71, м. Вінниця, 21037, код ЄДРПОУ 39461230) 6500 грн. витрат на професійну правничу допомогу".

Господарському суду Вінницької області видати накази на виконання цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
Матеріали справи № 127/9479/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 10.03.2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.