УХВАЛА

24 лютого 2023 року 
м. Київ
справа №580/483/19
адміністративне провадження №К/9901/22907/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Васильєвої І.А., суддів: Дашутіна І.В.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 (головуючий суддя Ганечко О. М., судді: Василенко Я. М., Федотов І. В.) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, 
У С Т А Н О В И В :
У лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ"Черкасиобленерго", товариство, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - Офіс ВПП, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми "ПС" від 02.01.2019 №0000014204 про застосування на підставі статті 120-2 Податкового кодексу України до товариства штрафних санкцій у сумі 2' 907' 750,65 грн за невиконання платником податків вимог, передбачених пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу (ПК) України, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності.
Обґрунтовуючи позов, ПАТ"Черкасиобленерго" посилалося на те, що знаходиться в судовій процедурі банкрутства, розпочатій згідно з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 у справі №01/1494, якою одночасно введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Згідно з доводами позивача застосування штрафних санкцій після відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заборонено. 
Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 09.04.2019 (суддя Тимошенко В. П.) в позові відмовив. 
Суд встановив, що податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, було прийнято на підставі акта камеральної перевірки від 14.12.2018 №4151/28-10-42-04/22800735 із висновком про порушення ПАТ"Черкасиобленерго" пункту 50.1 статті 50 ПК України. Такий висновок контролюючого органу мотивовано тим, що товариство, яке самостійно виявило факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, надіслало уточнюючі розрахунки №9253810712, №9253803237, №9253785363, №9253442997, №9253770066, але не сплатило штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання таких уточнюючих розрахунків.
Обставини щодо недотримання вимог абзаца четвертого пункту 50.1 статті 50 ПК України, так само як і розмір застосованих штрафних (фінансових) санкцій, позивачем не заперечувалися під час розгляду справи в суді.
Суд також встановив, що ПАТ"Черкасиобленерго" перебуває у процедурі банкрутства, порушеній згідно з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 у справі №01/1494, якою одночасно введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли після його запровадження, тому і заходи, спрямовані на їх забезпечення, підлягають застосуванню. При цьому суд врахував правову позицію, викладену у постанову Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №819/2484/13-а.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 10.07.2019 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про задоволення позову.
Застосувавши норми частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2342-ХІІ (в редакції, що діяла до 19.01.2013; далі - Закон №2343-ХІІ), статті 19 цього Закону (в редакції, чинній з 19.01.2013) суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що протягом дії мораторію застосування всіх санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) заборонено Законом №2343-ХІІ. Відтак, штрафні санкції за неналежне виконання податкових обов`язків застосовані (нараховані) до позивача неправомірно. З-поміж іншого суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 11.09.2018 у справі №823/2240/17, від 14.05.2018 у справі №2340/4250/18, від 28.05.2019 у справі №2340/4137/18, що узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, де суд висновував, що боржник повинен виконувати зобов`язання, які виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються.
Офіс ВПП подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене у справі зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі судове рішення суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається на положення статті 12 Закону №2343-ХІІ (в редакції, яка діяла до 19.01.2013), а також висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 (справа №819/2484/13-а), від 13.11.2018 (справа №821/4521/14), від 29.01.2019 (№0670/4698/12), від 28.03.2019 (справа №825/1397/17).
Верховний Суд ухвалою від 21.08.2019 відкрив касаційне провадження у цій справі.
У відзиві на касаційну скаргу заперечуючи проти викладених в ній доводів, позивач просить відмовити у задоволенні скарги, а судове рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Відповідно до пунктів 2 і 5 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи, вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи.
Як установлено матеріалами справи представник ПАТ"Черкасиобленерго", керівник Самчук Олег Григорович, до суду подав заяву про відмову від позову на підставі статті 189 КАС України. У заяві про прискорення розгляду заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі представник позивача Самчук О. Г. наголошує, що розгляд даної заяви дозволить пришвидшити процес узгодження податкового боргу товариства.
Згідно з частиною третьою статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 47 КАС України передбачено право позивача на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.
Відповідно до статті 348 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду. У разі відмови від позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі (частина третя статті 189 КАС України).
Аналогічні положення закріплені у пункті 2 частини першої статті 238 КАС України, за приписами якого суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
Частиною п`ятою статті 189 КАС також передбачено, що суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.
Суд установив, що заяву про відмову від позову подано належною особою, позивач скористався наданим йому правом відмовитися від позову та такі дії не суперечать закону, не порушують прав та законних інтересів інших осіб. 
Також Верховний Суд роз`яснив заявникові наслідки вчинення такої процесуальної дії ухвалою від 20.02.2023.
Станом на момент підписання цієї ухвали, жодних заперечень щодо розгляду та задоволення зазначеної вище заяви про відмову від позову від учасників справи не надходило.
Ураховуючи наведене, Колегія Верховного Суду вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у цій справі.
При цьому Верховний Суд вважає за потрібне звернути увагу на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі правильно застосував норму абзацу четвертого частини четвертої статті 12 Закону №2343-ХІІ (в редакції, чинній до 19.01.2013) та зробив правильний висновок, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли після його запровадження, та відповідно не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Велика Палата Верховного Суду постановою 16.09.2020 у справі №826/3106/18 (провадження №11-1272апп19) підтвердила вже сформовану Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.10.2019 в адміністративній справі №2340/4157/18 правову позицію щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на поточні зобов`язання боржника (зобов`язання, які виникли після введення мораторію). 
У пункті 61 постанови від 16.09.2020 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що заборона застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
У зв`язку з наведеним застосування до ПАТ"Черкасиобленерго" штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.01.2019 №0000014204 є правомірним, а відтак правових підстав для скасування цього рішення не було.
Відповідно до статті 140 КАС України понесені позивачем судові витрати відповідачем не відшкодовуються.
Керуючись статтями 47, 189, 345, 348, 349, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Прийняти відмову Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" від позову.
Визнати нечинними рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 у справі №580/483/19.
Провадження у справі №580/483/19 закрити.
Ухвала набирає законної сили з дати її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва
І.В. Дашутін 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду