Ухвала
 
30 березня 2023 року
м. Київ
справа № 754/10827/20
провадження № 61-3316ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
06 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року (надійшла до суду 09 березня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення 3 % річних, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 10 березня 2023 року касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишено без руху 
з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги 
і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
29 березня 2023 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду 
від 10 березня 2023 року.
В уточненій касаційній скарзі заявник посилається, як на підставу касаційного провадження, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанови Верховного Суду України 
від 24 грудня 2013 року (провадження № 3-37гс13) та від 01 липня 2014 року (провадження № 3-32гс14).
Верховний Суд вдруге звертає увагу заявника на те, що посилання як на підставу касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, на постанови Верховного Суду України від 2013 року та 2014 років не може бути враховано при відкритті касаційного провадження, оскільки таке посилання не відповідає вимогам ЦПК України.
У пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Посилання заявника лише на постанови Верховного Суду України не 
є належним виконанням вимог ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 28 грудня 2022 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 10 березня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                Г. В. Коломієць