УХВАЛА

11 січня 2023 року  
м. Київ

справа №580/3805/22
адміністративне провадження №К/990/36597/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Берназюка Я.О., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі № 580/3805/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.08.2022 про відмову у здійсненні переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон                     №  3723-ХІІ);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату їй з 27.07.2022 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках від 22.07.2022  № 22 та №23.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона має право на призначення їй пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки  є особою з інвалідністю ІІ  групи, має стаж на посаді державної служби більше 21 року та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців.
Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 05.10.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022,  відмовив у задоволенні позовних вимог.
20.12.2022   ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційної скаргою на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі № 580/3805/22 за вищевказаним позовом, у якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове - про задоволення позовних вимог, оскільки суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі                № 591/6970/16-а.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Такі випадки визначені у частині  четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
При цьому, у частині п`ятій статті 328 КАС України міститься перелік випадків, за яких судові рішення не підлягають  касаційному оскарженню.
Так, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Спір, який виник у цій справі розглядався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржниця посилається на підпункти «а»  та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а також те, що ця справа  має виняткове значення для неї. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність в цьому випадку обставини, наведеної у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Як було зазначено вище, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. При цьому, виключно у випадках наведених у пунктах 1-4 наведеної вище норми процесуального Закону.  
Касаційна скарга позивачки обґрунтована посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій  в оскаржуваних судових рішеннях застосували положення статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пунктів 10 та 12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015              № 889-VIII «Про державну службу» без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі                № 591/6970/16-а.
При цьому скаржниця зазначає про те, що  судами попередніх інстанцій не враховано висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, щодо права осіб з інвалідністю, пенсія яким призначена відповідно до Закону               № 1058-IV на переведення на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону              № 3723-XII.
Відповідно до частини п`ятої статті  291 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:
1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;
2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.
У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України, яким позивачці як особі з інвалідністю ІІ групи, яка має стаж на посаді державної служби більше 21 року та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, відмовлено у переведенні з пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до статті  37 Закону № 3723-ХІІ.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019, ухваленій за результатами розгляду зразкової справи № 822/524/18 (Пз/9901/23/18), визначила обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:
а) позивач - особа, яка займає (або займала) посаду держслужби та якій встановлена інвалідність;
б) відповідач - територіальний орган Пенсійного фонду України;
в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті  37 Закону № 3723-ХІІ.
Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті  37 Закону № 3723-ХІІ.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність обставин, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 291 КАС України та пунктом         1 частини четвертої статті 328 КАС України, що в свою чергу є підставами для відкриття касаційного провадження для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених скаржником на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі № 580/3805/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати із Черкаського окружного адміністративного суду справу № 580/3805/22 за вищевказаним позовом.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз 
 Я.О. Берназюк ,
Судді Верховного Суду