КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 761/38243/21                                   Головуючий у суді першої інстанції - Юзькова О.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/1841/2023                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2023 року                                                                                              м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Лобоцької В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Державне підприємство «Сетам», особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмила Олегівна на дії та рішення приватного виконавця, - 
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дій та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., відповідно до якої просив суд:  
-                     визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку майна описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в сумі 1 663 650,00 грн.; 
-                      визнати недійсною оцінку (вартість майна), визначену у висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в особі оцінювача Свертока С.В. на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 16 вересня 2021 року у виконавчому проваджені № 59607858 про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому проваджені; 
-                     визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо передачі на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 з початковою ціною, що виставляється на торги у сумі 1 663 650,00 грн., що визначена згідно висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба».
Заявлені вимоги   ОСОБА_1 мотивував тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження ВП № 59607858, відкрите 23 липня 2019 року на підставі виконавчого листа № 2610/6066/2012, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 15 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором. 
16 вересня 2021 року приватним виконавцем в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про призначення ТОВ «Приватна експертна служба» суб`єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні для надання письмового звіту з експертної оцінки описаного та арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 . 
В подальшому, 16 жовтня 2021 року скаржник отримав від приватного виконавця лист про ознайомлення сторін з оцінкою вих. № 9133 від 12 жовтня 2021 року, додатком до якого був лише один аркуш до висновку згідно якого вартість майна становить 1 663 650,00 грн. 
ОСОБА_1 вважав, що вказана оцінка майна є необ`єктивною та порушує  його права як боржника за виконавчим провадження, а відтак не могла  використовуватись для проведення електронних торгів, оскільки здійснена з грубим порушенням Національних стандартів оцінки майна неналежним суб`єктом оціночної діяльності та без дослідження об`єкту оцінки, без огляду об`єкту оцінювання. 
Крім того, приватний виконавець під час дій, пов`язаних з призначенням оцінювача діяв всупереч вимогам ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки призначив суб`єкта оціночної діяльності, який не входить до переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив задовольнити подану ним скаргу.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , було здійснено з грубим порушенням Національних стандартів оцінки майна неналежним суб`єктом оціночної діяльності та без дослідження об`єкту оцінки, без огляду об`єкту оцінювання. 
Апелянт наголошує, що ТОВ «Приватна експертна служба» не здійснювало фактичне обстеження майна, зокрема, внутрішнього огляду квартири, що підтверджується тим, що у Звіті про оцінку відсутні фотографії квартири та відсутнє звернення до апелянта  ОСОБА_1 з проханням надати доступ до квартири.
Доводами апеляційної скарги є також те, що матеріали справи не містять доказів того, що ним ( ОСОБА_1 ) чинилися перешкоди в доступі до квартири і  приватним виконавцем вживались дії щодо отримання вмотивованого судового рішення на примусове проникнення до житла боржника для опису та оцінки арештованого майна.
Апелянт також звертає увагу, що Звіт про оцінку майна від 11 жовтня 2021 року було складено раніше, ніж було укладено договір на проведення оцінки - 12 жовтня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким вимоги поданої скарги задовольнити в повному обсязі.
08 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від приватного виконавця Лановенко Л.О. відповідно до якого вказано, що приватним виконавцем було здійснено оцінку майна відповідно до вимог чинного законодавства. Так, приватний виконавець зазначає, що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо вартості описаного та арештованого майна, а тому було залучено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Приватна експертна служба», про що свідчила заява стягувача про призначення  оцінювача у виконавчому провадженні з метою здійснення незалежної оцінки вартості  майна боржника - квартири  АДРЕСА_1 . 
Так, приватний виконавець посилається на те, що звіт про оцінку майна від 11 жовтня 2021 року виготовлений у відповідності до п.56 Національного стандарту №1 та п.п.1,6 ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та містить відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, зокрема, щодо неможливості особистого огляду майна.
Також вказано, що виконавець не наділений повноваженнями ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні. 
Крім того, приватний виконавець зазначає, що законом передбачений спеціальний порядок спростування та оспорювання результатів оцінки майна, а саме шляхом проведення рецензування звіту про оцінку.
У відзиві також вказано, що скаржником не було надано доказів того, що оцінка майна була заниженою. Вказано, що у приватного виконавця був відсутній обов`язок щодо залучення суб`єкта оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки АТ «Універсал Банк» не ліквідовується та не проходить процедуру тимчасової адміністрації.
Щодо дати укладення договору про проведення незалежної оцінки та дати виготовлення звіту про оцінку, то приватний виконавець вказує, що вказаний договір було підписано 11 жовтня 2021 року, в день виготовлення оцінки визначення вартості майна боржника, а апелянт невірно розпізнав вказану дату у зв`язку із особливостями почерку людини.
Враховуючи вищевикладене, приватний виконавець Лановенко Л.О. просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 , адвокат Бровченко І.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове  рішення про задоволення  поданої скарги. При цьому мотивував свої доводи тим, що оцінка майна боржника була проведена з порушенням чинного законодавства. Зокрема, оцінювач,  здійснюючи оцінку квартири, не здійснив  її огляд при тому,  що будь яких перешкод у цьому ОСОБА_1 не чинив, більш того його ні державний виконавець, ні оцінювач не повідомляли про проведення такого огляду та необхідності надання квартири для огляду. Не погоджуючись із вказаним Звітом щодо вартості та вважаючи визначену ціну квартири заниженою ОСОБА_1 в межах 10 денного строку, а саме 20 жовтня 2021 року, подав приватному виконавцю свої заперечення та просив його призначити рецензування даного звіту, однак приватний виконавець  не виконав вимог Закону  та не призначивши рецензування звіту передав квартиру на прилюдні торги за сумою, яка значно нижче ринкової, чим порушив права ОСОБА_1 , оскільки сума за яку стягувач набув права власності на квартиру  зарахована на погашення заборгованості за рішенням суду є значно меншою і зобов`язання, які залишилися не виконаними, є вищими, ніж могли бути в разі належної оцінки квартири.   
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. при апеляційному перегляді справи заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги приватний виконавець зазначила, що при здійсненні виконавчих дій вона керувалася положеннями Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого нею було відкрито виконавче провадження 10 вересня 2021 року, а також винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 . В подальшому за клопотання стягувача нею було залучено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Приватна експертна служба» для визначення вартості. Після проведення  оцінки вона, виконавши вимоги закону, направила повідомлення учасникам виконавчого провадження щодо наданого оцінювачем висновку про вартість квартири.  
Приватний виконавець не заперечує і щодо того, що від ОСОБА_1 надходила заява про призначення рецензування Звіту, однак оскільки заявник в клопотання про призначення рецензування посилався на норми Закону України «Про гарантування  вкладів фізичних осіб», який регулює правовідносини щодо банків, які ліквідуються, а стягувач АТ «Універсал Банк»  не відноситься до вказаної категорії, тому вона і відмовила йому в проведення вказаного рецензування.  Крім того,  положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» не містять вимог щодо обов`язковості  виконавця проводити рецензування  звіту, тому вона його і не призначала. Вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків, викладених  в увалі суду, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.     
  Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що впровадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни перебуває виконавче провадження № 59607858 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/6066/2012, виданий 15 листопада 2021 року  Шевченківським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за договором кредиту № BL 961/ KL від 18 грудня 2007 року в розмірі 62575,90 доларів США, що еквівалентно 494526,33 грн. та за договором кредиту № BL 3607 від 24 квітня 2008 року  в розмірі 61575,90  дол. США, що еквівалентно 488278,41 грн (а.с.44). 
16 вересня 2021 року  приватним виконавцем Лановенко Л.О. у  виконавчому проваджені № 59607858 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» з метою оцінки квартири АДРЕСА_2 . (а.с.55-56).
11 жовтня 2021 року оцінювачем ТОВ « Приватна експертна служба» Сверток Є.В.  складено звіт про оцінку квартири АДРЕСА_2 . За висновками оцінювача (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 22.12.2018 р. МФ № 224) вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки становить 1 663 650,00 грн (а.с.57-58). 
12 жовтня 2021 року  приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. за вих. №9133 направила на адресу АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 лист про ознайомлення сторін з оцінкою (а.с. 9).
Розглядаючи вказаний спір та вирішуючи подану ОСОБА_1 скаргу суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено, що дії державного виконавця щодо оцінки майна суперечили положенням ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». За відсутності доказів, що ТОВ Приватна експертна служба» не входить до переліку суб`єктів оціночної діяльності, визначеному Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також з урахуванням того, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, суд має зазначити, що виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, оцінювач має бути самостійним учасником даної справи, про що не заявлено клопотання, тому вимоги скарги у частині оскарження зазначених дій приватного виконавця є безпідставними.
Також даючи оцінку доводам заявника в частині визнання недійсною оцінки, визначеної у звіті ТОВ «Приватна експертна служба» від 11 жовтня 2021 року, суд першої інстанції зазначив, що захист прав боржника у виконавчому провадженні не може відбутися шляхом визнання недійсною оцінки майна.
Перевіряючи доводи скаржника ОСОБА_1   та  його представника  в частині  того, що експертом не було оглянуто об`єкт оцінки, фактичне обстеження нерухомого майна не здійснювалось, суд першої інстанції зазначив, що оскільки в матеріалах справи відсутній звіт про вартість майна, що позбавляє суд можливості надати оцінку дотримання оцінювачем вимог закону під час проведення оцінки майна, зокрема, щодо наявності чи відсутності даних про особистий огляд об`єкту дослідження чи неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, тому суд позбавлений можливості встановити чи було виконано суб`єктом оціночної діяльності вимоги спеціального Закону, а отже і вирішити питання про неправомірність оцінки нерухомого майна.
З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення, дії приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва  Лановенко Л.О. були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і тому право заявника не було порушено, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана у справі ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
Рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом (стаття 36 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).
Пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. 
Так із матеріалів вбачається, що  10 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. в межах відкритого виконавчого провадження ВП №59607858 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсалбанк»  грошових коштів  за кредитними договорами  було винесено постанову про опис та арешт  майна боржника - квартири АДРЕСА_1 (а.с. 51-53).
16 вересня 2021 року  постановою приватного виконавця  призначено суб`єкта оціночної діяльності  - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» для здійснення оцінки вище вказаного нерухомого майна (а.с.55-56).
11 жовтня 2021 року ТОВ «Приватна експертна служба» було виготовлено  Звіт про оцінку квартири АДРЕСА_3 ,  який  посвідчений підписами директора ТОВ Кирилюка П.В. та оцінювача Свертока Є.В . Згідно до висновку вказаної оцінки  вартість  зазначеної квартири визначена у розмірі 1 663 650 грн (а.с.58).
12 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О.  відповідно до положень ч.5 ст. 57 Закону України «Про  виконавче провадження» направила зазначений висновок про оцінку майна сторонам виконавчого провадження - стягувачу АТ «Універсал банк» та боржнику ОСОБА_1 (а.с. 9,12).
13 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. було подано заявку на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_3 до ДП «Сетам» та зазначено початкову ціну майна, що виставляється на торги на рівні - 1 663 650 грн (а.с.15).
Отримавши 16 жовтня 2021 року вказаний лист приватного виконавця та доданий до нього  висновок про вартість квартири боржник у справі ОСОБА_1 19 жовтня 2021 року подав приватному виконавцю заперечення проти результатів оцінки майна, в яких просив  приватного виконавця Лановенко Л.О. призначити рецензування звіту про оцінку майна, при цьому мотивував вказані заперечення не дотримання  оцінювачем  п. 56  Національних стандартів №1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), (а.с.117).       
Приватний виконавець Лановенко Л.О., отримавши 20 жовтня 2021 року вказані заперечення боржника щодо Звіту про оцінку,  26 жовтня 2021 року листом  за вих. №9560 відмовила у проведенні рецензування, посилаючись на те, що  божником неправильно застосовано норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до зазначених правовідносин.
25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , вважаючи вказані дії приватного виконавця неправомірними, звернувся до суду із вказаною скаргою (а.с.1-15).
Перевіряючи доводи апелянта в частині неправомірності ухвали суду першої інстанції в частині визнання дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва обґрунтованими, колегія суддів виходить із наступного.  
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи боржником у виконавчому провадженні та власником квартири АДРЕСА_1 не погодився із висновком про оцінку  належної йому квартири та послався на те, що вказана оцінка була проведена з  порушенням чинного законодавства,  зокрема  Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п. 56  Національних стандартів №1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440. 
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.
Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.
Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.
Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.
Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.
Таким чином, рецензування звіту про оцінку майна є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.
Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець Лановенко Л.О., отримавши відповідну заяву/заперечення від боржника у справі ОСОБА_1 щодо висновків про вартість арештованої квартири, не виконала вимоги  ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не призначила  рецензування вказаного Звіту  про оцінку,  а  передала вказану квартира на реалізацію до ДП «Сетам» ухваливши відповідну постанову 13 жовтня 2021 року при тому, що із вказаним звітом боржник мав можливість ознайомитися лише 16 жовтня 2021 року, отримавши відповідне повідомлення приватного виконавця.   
Доводи приватного виконавця щодо того, що  Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного виконавця або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності з власної ініціативи,  не спростовують прав боржника на  подачу  заяви про проведення рецензування Звіту та відповідно цьому подальшого обов`язку виконавця виконати положення статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»  щодо проведення рецензування. Вказаних вимог Закону приватним виконавцем дотримано не  було. Посилання виконавця на те, що у запереченні на Звіт містилися посилання на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який не  регулює  правовідносини між стягувачем та боржником, не впливає на саму суть заперечення щодо визначення вартості оцінки арештованого нерухомого майна.  При цьому боржником  вказані  заперечення були подані на третій день після отримання  листа приватного виконавця  з копією Висновку про оцінку нерухомого майна.  
Крім того, у висновку про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Посилання оцінювача в розділі 6 «Характеристика об`єкта оцінки»  щодо проведення об`єкта оцінки лише ззовні без  огляду в середині приміщення - з підстав відсутності доступу не було належним чином мотивовано. Як зазначив приватний виконавець при апеляційному розгляді справи, що ні вона безпосередньо, ні оцінювач не повідомляли боржника щодо необхідності надання доступу до арештованої квартири. Сам боржник також у скарзі зазначав, що не вчиняв дій, які б  перешкоджали доступу до арештованої квартири.    
У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що проведення оцінки квартири АДРЕСА_1 , яка належала боржнику ОСОБА_1 на час проведення оцінки без її огляду, за відсутності перешкод вчинити вказані дії, без проведення рецензування за наявності відповідного клопотання боржника, як зацікавленої особи у  визначенні реальної ринкової вартості вказаної квартири,  може  призвести до порушення  прав боржника у виконавчому провадженні у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.
Таким чином колегія суду доходить висновку про обґрунтованість доводів апелянта щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про  правомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни в частині визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку  описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в сумі 1 663 650,00 грн, а також  щодо  правомірності  дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 з початковою ціною, що виставляється на торги у сумі 1 663 650,00 грн., що визначена згідно висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба», тому ухвала в цій частині  підлягає скасуванню з постановлення у справі нового судового рішення про задоволення скарги в цій частині. 
Доводи апелянта  в частині  неправильності висновків суду щодо визнання недійсною оцінки (вартості майна), визначену у висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в особі оцінювача Свертока С.В. на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 16 вересня 2021 року у виконавчому проваджені № 59607858 про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому проваджені, то колегія суддів вважає безпідставними, а ухвалу суду в цій частині законною та обґрунтованою,
Так,  відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).
Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів скарги ОСОБА_1 у цій частині.  
Керуючись  ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 27, 36  Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. 367, 374, 376, 383-384, 447, 451 ЦПК України,   Київський апеляційний суд, -                    
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни щодо визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку  описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в сумі 1 663 650,00 грн.
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни щодо передачі на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 з початковою ціною, що виставляється на торги у сумі 1 663 650,00 грн., що визначена згідно висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба».
Скаргу ОСОБА_1 в іншій частині залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.
 
Головуючий суддя :                                                     М.А.Яворський
Судді:                                                                            Т.Ц.Кашперська                                                                                                                  В.О.Фінагеєв