ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. 	Справа № 520/9821/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. (постановлену суддею Мельниковим Р.В.)  по справі № 520/9821/2020
за позовом                ОСОБА_1  
до               Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової прокуратури об`єднаних сил, в якому просив: визнати бездіяльність військової прокуратури об`єднаних сил щодо виплати грошової допомоги при звільненні не в повному обсязі та затримку в проведенні розрахунку протиправною; стягнути з військової прокуратури об`єднаних сил на користь  позивача суму в розмірі 56529,27 грн., в якості одноразової грошової допомоги при звільненні та суму в розмірі 36912,32 грн., в якості середнього заробітку за час затримки в розрахунку; зобов`язати військову прокуратуру об`єднаних сил нарахувати середній заробіток за час затримки в розрахунку за період з 29.02.2020 р. по день фактичного розрахунку та стягнути зазначену суму на користь позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р., яке залишено  без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від  02.03.2021 р., в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18.04.2022 р. скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 р.  та справу  № 520/9821/2020 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від 02.08.2022 р.  справу № 520/9821/2020 прийнято до розгляду; розгляд адміністративної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
16.08.2022 р. ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням якої просив: визнати дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил щодо виплати грошової допомоги при звільненні не в повному обсязі та бездіяльність за затримку в проведенні розрахунку при звільненні з військової служби протиправними; зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити на користь  позивача суму в розмірі 111985,77 грн. в якості одноразової грошової допомоги при звільненні;  зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити на користь  позивача середній заробіток за час затримки в розрахунку за період з 29.01.2020 р. по 28.02.2020 р. і за період з 29.02.2020 р. по день фактичного розрахунку та виплатити зазначену суму на  користь позивача.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від 08.09.2022 р. відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до розгляду та повернено її заявнику.
Не погодившись із ухвалою  суду першої  інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу    Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та поверненні її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для прийняття вказаної заяви судом, відповідно до  ч. 3 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, при новому розгляді справи.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до  ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 2 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно  із ч. 3 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається у випадку зміни фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.
Як вбачається  з заяви позивача про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просить збільшити позовні вимоги, шляхом коригування розміру виплат, належних йому до стягнення в якості одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду  від 18.04.2022 р. у справі № 520/9821/2020. Крім того, позивачем зазначено, що предмет, підстави, мотиви, зміст позовних вимог, обставини спору та нормативно-правове обґрунтування, викладене в первинній позовній заяви, з доданими доказами позивач не змінює. Тобто, в спірних правовідносинах відсутні зміни фактичних обставин.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено доводів щодо зміни фактичних обставин, що потребують подання до суду заяви про збільшення позовних вимог, у в`язку з чим відсутні підстави для прийняття вказаної заяви.
Відповідно до ст. 316  Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 271, 286, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. по справі № 520/9821/2020 - залишити без змін. 
 Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.    

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич