ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/71/23 Справа № 200/17466/18 	  	Головуючий у першій інстанції:  Цитульського В.І. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Оіл», третя особа - Приватне підприємство «Аеліта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, – 
ВСТАНОВИЛА: 

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він заправляв свій транспортний засіб (далі ТЗ) на автозаправних станціях, належних ТОВ «Мета Оіл». Влітку 2018 позивач помітив сторонній шум у двигуні та, з метою з`ясування причин, звернувся до ПП «Аеліта». За результатами аналізу палива, відібраного із паливного баку ТЗ, встановлено його невідповідність вимогам та нормам. За рекламаційним актом встановлено, що несправність ТЗ не є виробничим недоліком, а виникла в результаті використання неякісного палива. За висновком експертного дослідження несправність двигуна виникла від використання від час експлуатації палива, яке за своїми складовими не відповідає вимогам стандартизації. В результаті позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 73954,74 грн., яка складається з вартості капітального ремонту двигуна - 71845,14 грн. та вартості експертного дослідження - 2109,60 грн., а також моральної шкоди в сумі 25000,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 73954,74 грн. матеріальної шкоди та 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 98954,74 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачу з жовтня 2017 року на праві власності належить автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску (дата першої реєстрації 24.02.2017), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 13, 86 т.1). 
Позивачем надано копію довідки АТ КБ “ПриватБанк” від 12.07.2018, із якої вбачається списання коштів 27 разів у період з 14.07.2017 по 10.06.2018 з деталями операцій “АЗС: SKY AZS 6, Dnipr”, “АЗС: SKY AZS 6” (а.с. 16-17, 64-65 т.1). 
Із копії рекламаційного акту №1 від 03.07.2018, складеного комісією представників ПП «Аеліта», вбачається звернення позивача до ПП «Аеліта» із скаргою на збільшену витрату оливи двигуна (а.с. 10 т.1). 
Згідно копії висновку паспорта якості від 09.07.2018 №154, виготовленого ТОВ «Випробувальний центр паливно-мастильних матеріалів», за вмістом сірки та вмістом ароматичних амінів зразок, відібраний з паливного баку автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 до бензину автомобільного А-95-Євро5-E5 (а.с. 12 т.1). 
Відповідно до висновків рекламаційного акту №1 від 09.07.2018, складеного комісією представників ПП «Аеліта», який ґрунтується на висновках вказаного вище паспорту якості, заявлена власником несправність автомобіля не є виробничим недоліком (дефектом). Зазначена несправність автомобіля виникла в результаті використання в ТЗ неякісного палива і не підлягає усуненню за рахунок гарантійних зобов`язань (а.с. 11 т.1). 
ПП «Аеліта» виставлено рахунок  ОСОБА_1 від 22.08.2018 №2445, відповідно до якого вартість ремонту його автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , становить 71845,14 грн. (а.с. 14, 89 т.1). 
Висновком експертного дослідження, проведеного Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром від 22.10.2018 №6/10.2/74, встановлено, зокрема, що несправність двигуна автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виникла від використання під час експлуатації палива, яке за своїми складовими не відповідає вимогам, висунутим до нього (а.с. 21-43, 67-85 т.1). 
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.
Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. 
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. 
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно усталеної судової практики при розгляді позовів про відшкодування шкоди необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. 
Тому колегія суддів, проаналізувавши підстави звернення до суду та норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зазначає, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (заподіювача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду копію висновку паспорта якості від 09.07.2018 №154, виготовленого ТОВ «Випробувальний центр паливно-мастильних матеріалів», відповідно до якого за вмістом сірки та вмістом ароматичних амінів зразок, відібраний з паливного баку автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 до бензину автомобільного А-95-Євро5-E5 (а.с. 12 т.1). 
Однак, зразок для проведення аналізу відібраний з паливного баку автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Належних доказів того, що вказаний зразок пального, який знаходився у паливному баці автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року, був придбаний саме у ТОВ «Мета Оіл», суду не представлено; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи. 
Крім того, долучені докази не доводять факту придбання позивачем пального саме на заправних станціях відповідача. Надана копія довідки АТ КБ “ПриватБанк” від 12.07.2018 про списання коштів 27 разів у період з 14.07.2017 по 10.06.2018 з деталями операцій “АЗС: SKY AZS 6, Dnipr”, “АЗС: SKY AZS 6” не є належним доказом укладення договору купівлі-продажу з відповідачем на придбання паливних матеріалів, адже не містить відомості про продавця товару, місце придбання товару, його марку та кількість (об`єм), та взагалі не містить інформації щодо придбання саме бензину. 
У висновку експертного дослідження, проведеного Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром від 22.10.2018 №6/10.2/74, встановлено, зокрема, що причиною значного нагароутворення на поверхнях камер згоряння, днищ та голівок поршнів, верхніх частин циліндрів, торцевих частинах свічок запалювання їх електродах є згоряння палива з моторним мастилом; однак, при дотриманні встановленої періодичності обслуговування двигуна, властивості моторного мастила передбачають змащування циліндро-поршньової групи у відповідних специфічних умовах (температура, тиск, процеси згорання та ін.) без утворення значної кількості продуктів згоряння під час робочого ходу, тому закоксовування отворів у кільцях для зняття мастила з робочої поверхні циліндрів та шкребка другого компресійного кільця, що в подальшому призвело до значної витрати мастила під час експлуатації, у всіх циліндрах виникла від використання палива, яке за своїми складовими не відповідає вимогам висунутим до нього (а.с. 71 т.1). 
Отже, судовий експерт дійшов висновку про несправність двигуна автомобіля позивача внаслідок використання під час експлуатації неякісного палива, за умови дотримання встановленої періодичності обслуговування двигуна. 
Поняття “технічне обслуговування (ТО)” наведене у Положенні про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженому наказом Мінтрансу України від 30.03.98 №102, відповідно до якого - це                                  комплекс операцій чи операція щодо підтримки роботоздатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання та транспортування. 
Позивачем не надано докази дотримання ним встановленої періодичності обслуговування двигуна автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, своєчасної заміни фільтрувального елементу фільтра тонкої очистки оливи, своєчасної заміни оливи в картері двигуна, тощо, на сертифікованих станціях обслуговування з використанням оригінальних матеріалів (оливи, фільтрів) у відповідності до вимог експлуатаційної документації. 
Отже, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та виходом з ладу двигуна автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , у липні 2018 року, - не встановлений. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з невстановленням причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та пошкодженням двигуна автомобіля, спричиненням майнової шкоди позивачу. 
Частина перша статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Судом також не встановлено спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, а тому підстави для її стягнення відсутні. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач проводив усні перемовини з відповідачем щодо відшкодування ремонту позивачу, але ТОВ «Мета Оіл» відмовило у виплаті через відсутність коштів - не доведені, відповідачем не визнані. Отже, такі твердження не спростовують наведених вище висновків суду та не свідчать про наявність підстав для задоволення позову. 
У відзиві на позовну заяву ТОВ «Мета Оіл» заперечувало щодо завдання шкоди позивачу та задоволення позовних вимог у даній справі (а.с. 109-116 т.1). 
Інших доказів щодо спричинення позивачу шкоди відповідачем - не надано; клопотань про витребування доказів судом, про призначення відповідної експертизи - позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року– залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 30 березня 2023 року.

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова