УХВАЛА

07 березня 2023 року 
м. Київ

справа № 160/21365/21
адміністративне провадження № К/990/5456/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши матеріали касаційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі №160/21365/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення коштів,
в с т а н о в и в: 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач), у якому просила:
- стягнути з відповідача на користь позивача за несвоєчасне виконання рішення суду 3% річних у розмірі 2579,29 грн та інфляційні витрати у розмірі - 24395,72 грн, разом 26975,01 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позов задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за несвоєчасне виконання Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2002 року по справі №2-816/02 три проценти річних від простроченої суми за період з 17 липня 2002 року по 30 липня 2020 року у розмірі 2579,29 грн та нарахування по індексу інфляції за період з 17 липня 2002 року по 30 липня 2020 року у розмірі 24395,72 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у адміністративній справі №160/21365/21, скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання рішення суду кошти у розмірі 1083 грн 51 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
16 лютого 2023 року до Верховного Суду надійшла ця касаційна скарга. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Частиною першої статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частиною третьою статті 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Згідно з частинами першою, другою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Касаційну скаргу від імені Державної казначейської служби України підписано її представником М. Дерновським, який не зазначив свою посаду, а на підтвердження своїх повноважень, додав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20 зазначила, що з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.
Таким чином, повноваження посадових осіб діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва підтверджуються законом, статутом, положенням, трудовим договором та за потреби посадовою інструкцію.
Копій зазначених документів, на підтвердження повноважень М. Дерновського діяти від імені Державної казначейської служби України, до касаційної скарги не додано.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Оскільки касаційну скаргу підписав працівник Державної казначейської служби України, який не зазначив своє посадове становище та не підтвердив можливості діяти у справі за правилами самопредставництва юридичної особи, тобто не надав підтвердження того, що згідно із законом, статутом позивача чи укладеним із останнім трудовим договором (контрактом) уповноважений діяти від імені відповідача, касаційну скаргу необхідно повернути заявнику.
Керуючись статтею 248, пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, 
у х в а л и в:      
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі №160/21365/21 повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	О.А. Губська