П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/13460/22	

Головуючий І інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 28.11.2022р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - 
В С Т А Н О В И В:
23.09.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ НП в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ НП в Одеській області щодо невраховування йому до стажу служби в поліції 07 років 00 місяців 09 днів періоду проходження ним служби в податковій міліції;
- зобов`язати ГУ НП в Одеській області зарахувати йому до стажу служби в поліції стаж служби у податковій міліції, який становить 07 років 00 місяців 09 днів та провести перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат починаючи з 11.11.2020р. та наданні додаткової відпустки згідно з вислугою років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ НП в Одеській області протиправно та безпідставно не було включено до вислуги років у поліції наявну у позивача вислугу років у податковій міліції. 
Позивач вважає зазначені дії ГУ НП в Одеській області протиправними, посилаючись на те, що служба в податковій міліції має такий самий правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу, оскільки здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.
Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року (ухваленим           в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції 07 років 00 місяців 09 днів стажу проходження ним служби в податковій міліції. Зобов`язано ГУ НП в Одеській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції стаж служби у податковій міліції, який становить 07 років 00 місяців 09 днів. В решті позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 16.12.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2022р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху. 
28.12.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2023р. відповідачу було продовжено строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ НП в Одеській області та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 наказом ГУ НП в Одеській області від 11.11.2020р. №1488о/с прийнятий на службу до поліції з 11.11.2020р. на посаду поліцейського відділення №1 взводу №2 роти №2 батальйону конвойної служби ГУ НП в Одеській області, з встановленням йому у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 посадового окладу у розмірі - 1700 грн. і ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 11.11.2020р. - 11 років 16 днів. 
Також, ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції», із закріпленням спеціального жетону з індивідуальним номером (0042500).
09.12.2021р. НПУ прийнято наказ №1747о/с, яким позивача було відряджено із залишенням на службі в поліції до Одеського державного університету внутрішніх справ.
Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 від 01.06.1997р. серії НОМЕР_1 , останній у період з 18.02.1999р. до 27.02.2006р. безперервно проходив службу в органах податкової міліції (07 років 00 місяців 09 днів).
02.09.2022р. представник позивача звернувся до ГУ НП в Одеській області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про те, чи є можливість зарахувати до стажу служби позивача в поліції наявну на момент переходу його вислугу років у податковій міліції - 7 років 0 місяців 9 днів.
07.09.2022р. листом ГУ НП в Одеській області №9/79аз представника позивача повідомлено, що зарахування до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, період проходження служби в податковій міліції не передбачено чинним законодавством, оскільки служба в податковій міліції не входить до переліку, визначеного ст.78 Закону України «Про Національну поліцію».
Не погодившись з такими діями та відмовою ГУ НП в Одеській області у зарахуванні стажу служби в податковій міліції, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, часткової неправомірності спірних дій відповідача. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Так, правові засади організації і діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовує Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі ст.ст.1,2 цього Закону, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч.1 ст.59 Закону №580-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.78 Закону №580-VIII, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
За змістом п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII, до стажу служби в поліції зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012р. №5083-VI, що набрав чинності з 12.08.2012р., серед іншого, доповнено ПК України розділом XVIII-2 (Податкова міліція).
Пунктом 348.1 ст.348 ПК України визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п.348.2 ст.348 ПК України). 
Відповідно до п.353.1 ст.353 ПК України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ.
За приписами п.356.1 ст.356 ПК України, держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом №580-VIII та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Згідно з ст.19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. №509-XII (який був чинний у період служби позивача у податковій міліції та до 20.11.2012р.), податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну і охоронну функції. 
Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування, а також провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків або ж інших платежів; запобігання корупції в органах державної податкової служби та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.
У ст.21 Закону №509-XII, яка визначала повноваження податкової міліції, передбачено, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини та правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає корупції та іншим службовим порушенням серед працівників державної податкової служби; збирає, аналізує, узагальнює інформацію відносно порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.
Частина 1 ст.24 Закону №509-XII закріплювала, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.
Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. 
На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст.ст.20-23 Закону України «Про міліцію» (ст.26 Закону №509-XII).
Так, як вірно зазначив суд першої інстанції, спір у даній справі виник у зв`язку із незарахуванням відповідачем стажу служби позивача в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення йому надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Як встановлено з матеріалів справи, в період з 18.02.1999р. по 27.02.2006р. ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в органах податкової міліції, що не заперечується відповідачем.
За змістом ч.1 у взаємозв`язку з п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII, до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, а також надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Одночасно, у відповідності до положень ст.ст.353,356 ПК України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; на них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом №580-VIII та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
При цьому, проходження служби особами начальницького складу податкової міліції у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, передбачалося також ч.1 ст.24 Закону №509-XII.
Більш того, необхідно звернути увагу й на той факт, що питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції вже неодноразово досліджувалося Верховним Судом. Так, 07.10.2020р. Верховний Суд ухвалив постанову в справі №826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин.
У наведеній постанові, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Враховуючи зазначене, Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, наголосивши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
Зрештою, у контексті спірних правовідносин у справі №380/7750/20, Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.
Аналогічна правова позиція надалі була підтримана Верховним Судом і в його постановах від 13.08.2021р. у справі №440/1564/20, від 11.11.2021р. у справі №280/1546/21, від 02.06.2022р. у справі №280/8419/20, від 02.06.2022р. у справі 280/8419/20, від 22.12.2022р. у справі №380/8659/20.
Відповідно до ч.5  ст.242 КАС України,  суд, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, з урахування викладеного, колегія суддів доходить до аналогічного, що і суд першої інстанції висновку про те, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Доводи апеляційної скарги відповідача не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували вказані вище висновки суду апеляційної інстанції.
Слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно із ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах обох інстанцій.
Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційних скарг, згідно зі ст.316 КАС України, залишає дані апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 14.03.2023р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова 

                                                                                                    В.О. Скрипченко