ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 лютого 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 402/283/22
провадження № 22-ц/4809/117/23 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Карпенко О. Л., Мурашко С. І., 
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; 
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2022 року (суддя Ясінський Л.Ю.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з  ОСОБА_1  на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 30 березня 2018 року станом на 15 лютого 2022 року у розмірі 23 695,25 грн, з яких: 20000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, у т.ч. 16084,64 грн –заборгованість за поточним тілом кредиту, 3915,36 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1058,46 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 2636,79 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 березня 2018 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви між Банком та  ОСОБА_1  укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором, що поєднує у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
На виконання умов договору Банком було відкрито відповідачу кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 20000,00 грн.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт, які розміщені на офіційному сайті Банку.
Однак, позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 15 лютого 2022 року складає пред`явлену до стягнення суму.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2022 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 09 червня 2006 року в сумі 23 695,25 грн, а також судові витрати у сумі 2481,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги Банку у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що передбачено договором про надання банківських послуг, який підписано сторонами, а також судові витрати по справі.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2022 року, відповідно до якої просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскаржуване рішення скаржник вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням матеріального права. 
Стверджуючи, що районним судом не були встановлені фактичні обставини у даній справі, просить суд апеляційної інстанції врахувати наступне:
- судом першої інстанції не взято до уваги витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07 вересня 2021 року про порушення кримінального провадження №12021105060001738 по факту, що 05 вересня 2021 року о 19 год. за адресою: м. Київ, автостанція «Видубичі» невстановленою особою таємно здійснено крадіжку мобільного телефону марки «Техно» та банківської картки ПриватБанку, які належали громадянину ОСОБА_1 ;
- у відповідності до талону повідомлення єдиного обліку № 32889 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, заява, яка надійшла від ОСОБА_1 , зареєстрована в інформаційно - телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві за № 32889 та проводиться досудове слідство;
- не взято до уваги, що з викраденої банківської картки відповідача невстановленою особою знято кошти в сумі 20000,00 грн.
Зазначає, що органами досудового слідства суворо заборонено сторонам проводити будь-які фінансові операції до вирішення питання по суті в процесі досудового слідства, встановлення осіб, які скоїли зазначене кримінальне правопорушення. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
04 листопада 2022 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в суді апеляційної інстанції на 01 грудня 2022 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
Відповідно до надісланих на електронну адресу апеляційного суду письмових пояснень, позивач вказує на те, що доказів неотримання кредитних карток відповідачем до суду не надано, доводів Банку щодо користування кредитним лімітом та отримання кредитних карток не спростовано. Випискою по картковому рахунку підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. Також наголошується, що відповідач у суді першої інстанції позовні вимоги Банку визнав у повному обсязі, а тому посилання на витяг з ЄРДР є безпідставним (а.с. 41-43).
Протокольною ухвалою від 01 грудня 2022 року апеляційний розгляд справи відкладено до 27 грудня 2022 року.
У відповідності до вимог процесуального закону сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 53-54, 56).
Своїм правом на участь в засіданні суду апеляційної інстанції учасники справи не скористались.
27 грудня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позивач просить провести судове засідання у справі без участі представника Банку та залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 58).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.
За положеннями ч.5 ст.268 ЦПК, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.
Судом встановлено такі обставини:
Відповідно до нової редакції статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), наказом Міністерства фінансів України (рішення єдиного акціонера) від 21 травня 2018 року № 519, було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 68-69). 
30 березня 2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку укладено договір банківського обслуговування (а.с. 11).
На підставі вказаної анкети-заяви Банком відкрито відповідачу картковий рахунок та видано наступні кредитні картки: 20 червня 2018 року - карта «Універсальна» № НОМЕР_1 з терміном дії до 04/22; 03 грудня 2018 року - карта «Універсальна» № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/22; 03 травня 2019 року - карта «Універсальна» № НОМЕР_3 з терміном дії до 03/23; 29 липня 2019 року - карта «Універсальна» № НОМЕР_4 з терміном дії до 05/23; 06 вересня 2021 року - карта «Універсальна» № НОМЕР_5 з терміном дії до 09/25; 24 січня 2022 року - карта «Універсальна» № НОМЕР_6 з терміном дії до 01/26. 
Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Банку, 20 червня 2018 року на картковий рахунок відповідача встановлено кредитний ліміт в сумі 700,00 грн, який 03 грудня 2018 року було збільшено до 7000,00 грн, 03 травня 2019 року збільшено до 10000,00 грн, 29 липня 2019 року збільшено до 20000,00 грн та 11 листопада 2021 року зменшено до 0,00 грн (а.с. 10). 
До підписаної відповідачем анкети-заяви Банком додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та паспорт споживчого кредиту від 24 січня 2022 року (а.с. 16-69, 12-15).
За доводами позивача, відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення кредитної заборгованості. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 15 лютого 2022 року за позичальником рахується заборгованість у розмірі 23695,25 грн, з яких: 16084,64 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 3915,36 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1058,46 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 2636,79 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
На підтвердження таких своїх доводів позивачем надано до суду виписку за договором за період з 20 червня 2018 року по 17 лютого 2022 року, а також відповідний розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 70-82, 6-8). 
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Задовольняючи позовні вимоги Банку в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, належним чином не виконав свої зобов`язання в частині своєчасного та в повному обсязі повернення кредитних коштів, а також сплати відсотків за користування кредитом. 
Натомість, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не встановлено та не враховано в оскаржуваному судовому рішенні те, що 05 вересня 2021 року за адресою: м. Київ станція метро «Видубичі» невстановлені особи викрали у відповідача мобільний телефон та банківську карту, з якої у подальшому були зняті кредитні кошти. 
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).
Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 03 листопада 2020 року у справі  № 920/611/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 910/1873/20.
Колегією судів враховано, що на підтвердження доводів апеляційної скарги відповідачем до суду апеляційної інстанції надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 вересня 2021 року та талон-повідомлення єдиного обліку № 32889 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 жовтня 2021 року (а.с. 120-121).
Зазначені письмові докази відповідачем до суду першої інстанції не подавалися та останнім не досліджувалися. У ході розгляду даної справи районним судом відповідач навіть не вказував на існування обставин, на підтвердження яких ці докази надані до апеляційного суду. Більше того, відповідач позовні вимоги Банку визнав у повному обсязі, про що зазначив у адресованій суду письмовій заяві (а.с. 96).
Відповідно до приписів ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар їх доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 909/722/14.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку,- це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від особи, що такі докази подає (у даному випадку - відповідача).
Так, докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач – свої заперечення проти позову повинні існувати на момент подання позову та відзиву на позов відповідно і виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19.
При цьому за імперативним приписом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Колегія суддів зауважує, що відповідачем у поданій апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовано неможливості подання вказаних вище доказів до суду першої інстанції. За викладеного, судом апеляційної інстанції не встановлена наявність об`єктивних обставин, які стали причиною порушення відповідачем передбачених процесуальним законом порядку і строків подання доказів у справі.
Оскільки прийняття судом апеляційної інстанції поданих відповідачем доказів без урахування наведених вище критеріїв мало б наслідком порушення приписів ст. 367 ЦПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність, дана справа переглядається апеляційним судом лише за доказами, які були предметом дослідження суду першої інстанції, а нові докази судом до уваги не приймаються.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Разом з тим, оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним процесуальним вимогам у повній мірі не відповідає.
У ч.ч. 1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
У контексті викладеного судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяги з яких містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети – заяви. Зазначені документи розроблялися самим Банком, а тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома. Зокрема, у даній справі Банк мав підтвердити, що на час укладення договору з відповідачем діяли саме ті Умови та Правила, а також Тарифи, витяги з яких долучені до матеріалів справи.
Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідача було ознайомлено саме з тими Тарифами, а також Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були чинними саме на момент підписання позичальником анкети - заяви про приєднання. 
При цьому, судом не приймаються до уваги наявні в матеріалах справи роздруківка із сайту Банку, оскільки інформація, що в ній зазначена, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони зобов`язання (кредитора), а також копія паспорта споживчого кредиту, оскільки за висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Отже, за відсутності доказів того, що сторони у встановленому чинним законодавством порядку погодили умови щодо розміру, порядку нарахування, порядку та строків сплати процентів за користування кредитними коштами, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 1058,46 грн заборгованості за нарахованими відсотками та 2636,79 грн заборгованості за простроченими відсотками необхідно відмовити.
Інший висновок суду не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також покладає на слабшу сторону зобов`язання - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Однак, задовольняючи позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками (нарахованими та простроченими), суд першої інстанції наведеного безпідставно не врахував, а тому оскаржуване судове рішення у цій частині підлягає скасуванню.
У решті рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права та підлягає залишенню без змін.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України апеляційним судом змінено розподіл судових витрат відповідно до ухваленого судового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 363, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2022 року скасувати частково.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 30 березня 2018 року у розмірі 20 000,00 грн, де 16 084,64 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 3 915,36 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 084,04 грн.
У задоволенні решти вимог позову відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 595,44 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді                                                                               О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко