18.01.23
22-ц/812/16/23
Єдиний номер справи 490/6340/17 
Провадження 22-ц812/16/23                         Головуючий по 1 інстанції Саламатін О.В. 
                                Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2023р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 
Колосовський С.Ю., Самчишина Н.В., Серебрякова Т.В., 

секретар судового засідання – Біляєва В.М.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2021р. 

за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

У липні 2017р. ОСОБА_5 пред`явив в інтересах ОСОБА_4 позов до ОСОБА_3 , з врахуванням подальших уточнень і доповнень, про:
-визнання спільною сумісною власністю садового будинку, загальною площею 47,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-визначення частки у праві спільної сумісної власності на вказаний садовий будинок по АДРЕСА_2 за кожним;
-проведення поділу цього майна шляхом виділення відповідачу садового будинку зі стягненням з останнього на її користь компенсації 1/2 частки у праві власності на садовий будинок у розмірі 148564 грн.
Позивачка зазначала, що з 19 листопада 2005р. перебувала з відповідачем у шлюбі під час якого була набута земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 517 кв.м. за рахунок земель СТ «Корабели», для ведення садівництва. Право власності на земельну ділянку оформлено на відповідача на ім`я якого було видано державний акт серії ЯК №763087, кадастровий номер 4810137200:05:038:0009.
За час перебування у шлюбі спільними зусиллями побудовано садовий будинок на який 03 лютого 2011р. видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2 , яке зареєстровано в БТІ 09.02.2011р. реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Після розірвання шлюбу за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2014р. вона проживала у садовому будинку до виселення її відповідачем в 2017р. 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2021р. позов задоволено. Постановлено: визнати садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; визначити їх частки у праві спільної сумісної власності по 1/2 за кожним; поділити спільне сумісне майно, виділивши ОСОБА_3 садовий будинок, загальною площею 47,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зі стягненням з останнього на користь ОСОБА_4 НОМЕР_4 компенсації 1/2 частки у праві власності на садовий будинок. 
В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 з 19 листопада 2005р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 31.03.2014р. 
24 лютого 2010р. на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 07.12.2009р. №41/5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0517 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва. 
03 лютого 2011р. на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.01.2011р. №102 видано свідоцтво про право власності на садовий будинок за літ. А загальною площею 47,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки СТ "Корабели" від 07.03.2015р. №10 ОСОБА_4 є членом цього товариства та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
За даними звіту про оцінку майна від 16.03.2020р. ринкова вартість садового будинку (без ПДВ) загальною площею 47,9 кв.м. що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складає 297128 грн.
З`ясувавши, що спірний садовий будинок було нажито (набуто) в період шлюбу сторін за спільні кошти і внаслідок їх спільної праці, суд дійшов до вірного висновку про належність їм цього будинку на праві спільної сумісної власності, який підлягає поділу виходячи з принципу рівності часток кожного із подружжя, а тому на підставі ст.ст.60,69-71 СК ухвалив правомірне рішення про задоволення позову.
Посилання в апеляційній скарзі на сплив позовної давності не можна визнати обґрунтованими, тому що ОСОБА_4 продовжувала користуватись садовим будинком і в 2015р., тобто після розірвання шлюбу, що підтверджується довідкою СТ "Корабели" (т.1 а.с.13), а спір щодо цього майна у сторін виник в 2017р.
Аргументи щодо завищеної вартості садового будинку, яка була взята за основу при ухваленні рішення судом першої інстанції були перевірені при апеляційному розгляді справи шляхом призначення будівельно-технічної експертизи за клопотанням представника відповідача була.
Відповідно до висновку експерта від 20.12.2022р. ринкова вартість спірного садового будинку станом на 20.03.2020р. ймовірно могла становити 460000 грн. 
Таким чином, доводи відповідача з цього приводу не знайшли свого підтвердження. 
Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.
Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2021р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 18 січня 2023р.

Головуючий:                                        Судді: