ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8855/21  Номер провадження 22-ц/814/1190/23	Головуючий у 1-й інстанції Поволяєва О. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників в приміщенні апеляційного суду в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 жовтня 2021 року (час ухвалення рішення з 16:08:28 год до - не зазначено, дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року КП «Жилкомсервіс» звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 березня 2007 року по 01 травня 2021 року в розмірі 9 440,37 грн і судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов публічного договору про надання житлово-комунальних послуг.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 жовтня 2021 року позов КП «Жилкомсервіс» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.03.2007 року по 01.05.2021 року в розмірі 9 440,37 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати, справу передати на новий розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що позивачем не доведено факт надання належних житлово-комунальних послуг, враховуючи відсутність договірних відносин між сторонами.
Суд першої інстанції в судовому засіданні не надав змоги заявити клопотання про застосування позовної давності щодо позову.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Жилкомсервіс» навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Зокрема, звертається увага, що згідно законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, споживачі комунальних послуг мають право складати акти-претензії у разі ненадання послуг або надання їх у неповному обсязі чи неналежної якості, що є підставою для звільнення від сплати або зменшення плати за послуги, проте відповідач не надала доказів про вжиття таких заходів.
Сталою судовою практикою підтверджено, що сама по собі відсутність договору не може бути підставою для несплати послуг, які фактично отримані. 
Наголошується, що відповідач приймала участь у розгляді справи особисто і не була позбавлена можливості скористатися своїми процесуальними правами, у тому числі щодо подання заяви про застосування строку давності, проте не зробила цього.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.11.2021 року відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч.1 ст.369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.08.2022 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.20-21).
Рішеннями Харківської міської ради встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова (а.с.7,16,18).
Згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, сума заборгованості відповідача за отримані послуги за період з 01 березня 2007 року по 01 травня 2021 року становить 9 440,37 грн (а.с.8-12).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).
Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скарги про те, що відсутність договору про надання послуг є підставою для відмови у стягненні заборгованості за надані послуги з огляду на таке.
Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.1 ст.7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
Окрім того, у матеріалах справи матеріали містять завірену світлокопію спецвипуску газети «Слобода» від 28 листопада 2006 року, у якому опублікований публічний договір про надання комунальних послуг у м.Харкові (а.с.13), і матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка у встановленому порядку зверталася до позивача із відмовою укласти такий договір та/або розірвати його у зв`язку із невиконанням позивачем його умов.
Долучені до матеріалів справи листи та скарги відповідачки (а.с.56-62, 103-104,138-140,143, 147) не є документами (доказами), які підтверджують факт ненадання послуг або надання їх меншій кількості та/або неналежної якості, оскільки порядок оформлення і вирішення претензій споживачів стосовно якості і обсягу наданих послуг визначений ст.27 і ст.28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Доводи апеляційної скарги про позбавлення відповідачки судом можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності не знайшли свого підтвердження за наслідками перевірки матеріалів справи.
Судом першої інстанції відповідно до ст.89, ст.263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця цивільна справа згідно п.1, 2 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (9 440,37 грн) не перевищує двісті п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент подачі позову до суду.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 січня 2023 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов