Справа № 456/1385/22                                Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 22-ц/811/2261/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
секретар : Іванова О.О.
З участю:представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 456/1385/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Турчин Юлії Ігорівни на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом до суду та просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь повнолітнього сина  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання. 
В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року у справі №456/3176/20 з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття. На даний час ОСОБА_5 досягнув повноліття та з 01.09.2021 року навчається на першому курсі денної форми навчання медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету. Термін навчання закінчується 30.06.2027 року. Відповідач працездатний, працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина.
Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 12.05.2022 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умов продовження навчання.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3000 грн. (три тисячі гривень) витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) судового збору.
Рішення оскаржила представник відповідача-адвокат Турчин Юлія Ігорівна.
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Стверджує, що відповідно до вимог сімейного законодавства для покладення обов`язку на батьків утримувати повнолітню дитину до досягнення нею двадцяти трьох років у зв`язку з продовженням навчання, необхідною є умова , що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. За відсутності цієї умови такий обов`язок на батьків покладений бути не може. Судом не враховано, що в даний час відповідач не отримує жодних доходів, оскільки не працевлаштований, а тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім цього, у нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, а тому погоджується на сплату аліментів в розмірі 1000 грн. 
Крім цього, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження, однак доказів про це матеріали справи не містять, як і не зазначено чи отримує син ОСОБА_5 стипендію. 
Щодо рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд не врахував критерії дійсності, необхідності та розумності їх розміру ,а також складності справи. З врахуванням відсутності у нього доходів, розмір витрат в сумі 3000 грн. є необґрунтованим. Просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на користь сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не більше , ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи стягнення з дня звернення до суду .В решті позовних вимог відмовити. 
Відповідно до ст.360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача-адвоката ґтурчин Ю.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення нп аапеляційну скаргу представника позивача-адвоката Олексишин І.Б., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Судом встановлено такі обставини.
Позивач та відповідач перебували у шлюбі,який розірвано 03.08.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 11 серпня 2005 відділом РАЦС Стрийського району Стрийського МРУЮ Львівської області , актовий запис №71. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 .
Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 23.01.2004 року Добрівлянською сільською радою Стрийського району Львівської області.
До повноліття сина на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.12.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягувались аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З довідки № 413 від 11.05.2022 року виданої Івано-Франківським національним медичним університетом вбачається, що ОСОБА_5 є студентом першого курсу медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2021року по 30.06.2027 року. 
З платіжного доручення від 27.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_5 проживає у гуртожитку АДРЕСА_1 
У довідці, яка видана виконавчим комітетом Стрийської міської ради Львівської області №61 від 16.02.2022 року зазначено, що ОСОБА_4 дійсно зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входить син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З довідки №15 від 16.02.2022 року виданої ПП «Агротем» вбачається, що  ОСОБА_4 працювала з 01.06.2021 на ПП «Агротем» розфасовувачем м`ясопродуктів та її заробітна плата з липня 2021 року по грудень 2021 року складає 45603,95 грн.
З копії наказу №65-к від 06.06.2022 року та копії трудової книжки ОСОБА_4 встановлено, що позивач звільнена з роботи за власним бажанням з 06.06.2022 року.
Відповідач ОСОБА_3 вдруге одружений з ОСОБА_9 та у цьому шлюбі у них є двоє дітей: ОСОБА_6. , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7. , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я проживає разом, що стверджується довідкою №139 виданою Виконкомом Стрийської міської ради 09.06.2022 року. 
ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, що стверджується відомостями про доходи та копією трудової книжки. 
Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів в розмірі ј частини , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько повинен приймати участь в утриманні сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, однак визначений судом розмір аліментів не відповідає встановленим обставинам справи, а тому рішення в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Стаття 200 СК України передбачено, що  суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.
Однак при визначенні розміру аліментів, суд не врахував матеріальний та сімейний стан  платника аліментів, зокрема що на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей.
Висновок суду про те, що відповідач сплачував аліменти в розмірі ј частини доходів і заборгованості у нього не було, а тому може і надалі сплачувати такий розмір аліментів, колегія суддів вважає таким, що суперечить вимогам процесуального закону, оскільки оцінці підлягають факти і обставини встановлені під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Колегія суддів приймає до уваги доводи відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів чи отримує син стипендію, оскільки він навчається на бюджетній основі, що є істотною обставиною при розгляді справ про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. 
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак суд першої інстанції не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення аліментів та зменшити їх розмір до 1/6 частини всіх доходів відповідача. 
Згідно із п.3 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З приводу доводів апеляційної скарги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає, що такі висновків суду першої інстанції не спростовують.
Визначений розмір є обґрунтованим, відповідає об`єму наданих послуг та затраченого часу , а тому підстав для зміни чи скасування рішення в цій частині апеляційний суд не вбачає. 
Відсутність доходів у відповідача не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат,які понесла позивач. 
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2 ; 376 ч.1 п.3; 383; 384; 389-391 ЦПК України, -суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Турчин Юлії Ігорівни задовольнити частково.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2022  рокув частині розміру стягнення аліментів змінити на 1/6 частину з усіх видів заробітку платника аліментів.
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 17 січня 2023 року. 

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк