Дата документу 15.02.2023 Справа № 333/6709/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/6709/20	Головуючий у 1-й інстанції Круглікова А.В. Повний текст рішення складено 26.04.2021 року.	
Пр. № 22-ц/807/459/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2023 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Крилової О.В., Маловічко С.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2021 року у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (надалі – Концерн «МТМ») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2020 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-3), в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року в сумі 66861,19 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн. 
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що КОНЦЕРН «МТМ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачам, які проживають в квартирі, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконали, внаслідок чого, за останніми утворилась заборгованість в сумі 66861,19 грн. за період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Круглікову А.В. (а.с. 12).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 19) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2021 року (а.с. 32-33) позов КОНЦЕРНУ «МТМ» у цій справі задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ),  ОСОБА_2  (РНОКПП: НОМЕР_2 ),  ОСОБА_3  (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» (ЄДРПОУ 32121458) 66861,19 грн. основного боргу.
Стягнуто з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» (ЄДРПОУ 32121458) – 700,66 грн. судового збору.
Стягнуто з  ОСОБА_2  (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» (ЄДРПОУ 32121458) – 700,66 грн. судового збору.
Стягнуто з  ОСОБА_3  (РНОКПП:  НОМЕР_3 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» ЄДРПОУ 32121458) – 700,68 грн. судового збору. 
У вересні 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с. 42-46). 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю суду першої інстанції Піха Ю.Р. (а.с. 48).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2022 року (а.с. 56) заяву відповідача ОСОБА_1  про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 57-70) просила заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати повністю та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 12640,30 грн.; стягнути з позивача на свою користь понесені судові витрати. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 71).
В автоматизованому порядку суддею Криловою О.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 75-76). 
Ухвалою апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2021 року у цій справі задоволено, звільнено відповідача  ОСОБА_1  від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2021 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою сторони відповідача відкрито 26 грудня 2022 року (а.с. 77-78), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 79).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ»  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач КОНЦЕРН «МТМ» подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 82-90).
Інші учасники цієї справи не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови… 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі. 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.
Згідно з п. 2.2 Статуту КОНЦЕРНУ «МТМ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
П. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) в період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року надано послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 66861,19 грн. (довідка а.с. 6-8).
Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, отримувачами послуг за вказаною вище адресою є відповідачі (а.с. 5).
Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення.
П. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як правильно було встановлено судом першої інстанції, відповідачі у справі зобов`язання з оплати наданих послуг в період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року належним чином не виконали, у зв`язку з чим, за останніми утворилась заборгованість в сумі 66861,19 грн.  
Факт наявності заборгованості в розмірі 66861,19 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами в ході її розгляду.  
Оскільки відповідачі оплату наданих послуг не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 66861,19 грн. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у цій справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 2102,00 грн. покладається судом на відповідачів.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона вважає єдино вірною та єдино можливою.
У цій справі відсутнє порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, хоча відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у тому числі такою підставою (а.с. 58).
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що конверти із судовими повістками про повідомлення (виклик) на 15.02.2021 року та на 26.04.2021 року (дата ухвалення заочного оскаржуваного рішення у цій справі) на ім`я всіх відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1  повернувся до суду першої інстанції із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23, 28). 
Так, апеляційним судом встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання всіх відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 (саме квартира, в яку надаються послуги позивачем та по якій мається вищезазначена заборгованість, яку позивач у цій справі просив стягнути з відповідачів) з 02.07.199 року та з 25.03.1988 року по теперішній час відповідно (інформація Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради а.с. 16-18). 
Вказана отримана інформація від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 16-18) дала можливість суду першої інстанції достовірно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання всіх відповідачів у цій справі та зокрема відповідача ОСОБА_1 саме за адресою надання послуг позивачем та адресою, зазначеною позивачем в його позові в якості адреси всіх відповідачів:  АДРЕСА_1  (а.с.1). 
А тому, суд першої інстанції у цій справі не мав повідомляти всіх відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 про дати судових засідань у цій справі через офіційний веб - сайт «Судова влада України». 
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України та не приймається апеляційним судом до уваги.
Оскільки, крім того, відповідач ОСОБА_1 взагалі у цій справі не спростовувала той факт, що єдиним місцем проживання (реєстрації у встановленому законом порядку) всіх відповідачів та її у тому числі на час розгляду цієї справи судом першої інстанції, була саме вищезазначена адреса:  АДРЕСА_1 , яка також зазначена нею й в її апеляційній скарзі у цій справі (а.с. 57). 
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Саме за цим місцем проживання (перебування), зареєстрованим у встановленому законом порядку, суд першої інстанції і повідомляв всіх відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 про судові засідання у цій справі. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
В силу вимог ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України днем вручення судової повістки є… день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про…відсутність особи за адресою місцезнаходження…, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Так, згідно із змістом мотивувальної частини позову позивача (а.с. 1 зворот) та довідкою позивача про заборгованість відповідачів, остання за період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року станом на 01.11.2020 року складає саме 66861,19 грн. (а.с.5).
Описки у резолютивній частині позову позивача щодо періоду та суми заборгованості (за період з 01.08.2015 року по 31.10.2020 року в сумі 85473,93 грн. - а.с.3), не могли бути підставою для відмови судом у задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі.
Позивач КОНЦЕРН «МТМ» із вищезазначеним заочним рішенням суду першої інстанції про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів на його користь саме за період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року станом на 01.11.2020 року складає саме 66861,19 грн. погодився, останнє в апеляційному порядку у цій справі не оскаржував (відзив позивача на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі а.с. 82-83).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). 
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). 
Підстави для звільнення від доказування відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі, про застосування позовної давності у цій справі у суді першої інстанції не заявляли.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
Так, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд:
- не може переглядати питання про застосування у цій справі за заявою відповідача ОСОБА_1 позовної давності для стягнення вищезазначеної заборгованості,
- хоча остання стягується позивачем у цій справі за період з 01.02.2016 року по 25.11.2017 року у тому числі поза межами загального (трирічного) строку позовної давності з урахуванням дати подачі позову позивачем у цій справі 26.11.2020 року (відмітка суду на позові а.с. 1), і проплати за цей період нарахування заборгованості з боку відповідачів становлять - 00,00 грн. (а.с.5-8), 
- але наявні підстави для переривання строку позовної давності за період з березня 2020 року з урахуванням п. 5 ЗУ «Про внесення змін до деяких актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, за змістом яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, передбачені ст. 257 (Загальна позовна давність)…цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.07.2020 року у справі ЄУН №712/8916/17, який є обов`язком для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, 
- оскільки, таку заяву відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 суд першої інстанції у цій справі не розглядав, 
- так як відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 останнього у цій справі у суді першої інстанції взагалі не заявляли, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Матеріали цієї справи не містять доказів того, що квартира відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 була відключена від послуг позивача в установленому законом порядку.
А тому сама по собі відсутність письмового договору відповідачів із позивачем щодо надання вищезазначених послуг не спростовує, що відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 були фактичними споживачами послуг позивача за вищезазначеною адресою у вищезазначений період нарахування вищезазначеної заборгованості. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
За змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані докази того, що відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 не мали можливості подати заяву про застосування позовної давності у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них (тобто поважних причин).
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
Обов`язок відповідачів перед позивачем по сплаті вищезазначеної заборгованості є солідарним в силу вимог ст. ст. 541, 543 ЦК України. 
Будь-який майновий стан відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 (а.с. 63-68- докази ст. 367 ч. 2 ЦПК України) не може бути підставою для відмови судом у задоволенні позову позивача у цій справі. 
Відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 не надали суду у цій справі доказів того, що ними було здійснено будь-які проплати будь-якої заборгованості за вищевказаний спірний період на користь позивача у добровільному порядку після подачі вищезазначеного позову у цій справі і станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (26 квітня 2021 року - а.с. 32).
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України вирішено питання про розподіл документально підтверджених (а.с. 4) судових витрат позивача у вигляді судового збору за подачу позову, тобто пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача КОНЦЕРНУ «МТМ» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. 
Крім цього, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду (а.с. 78) в силу її майнового стану з а її клопотанням була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 15.02.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Крилова О.В.	Маловічко С.В.