Дата документу 28.03.2023 Справа № 322/232/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 322/232/21        Головуючий у 1 інстанції: Губанов Р.О.
Провадження № 22-ц/807/277/23        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» березня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Рикун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, 

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який під час розгляду справи уточнив, до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 грудня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів, кадастровий номер 2323685900:10:006:0017, терміном на 49 років, державна реєстрація 23 лютого 2010 року.
27 лютого 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів, кадастровий номер 2323685900:10:006:0016, терміном на 49 років, державна реєстрація 19 вересня 2013 року.
Примірники договорів оренди йому видані не були. З моменту укладення договорів оренди, він жодного разу не отримував орендну плату і не підписував жодної накладної на отримання ним орендної плати.
На підставі зазначеного просив: припинити шляхом розірвання договір оренди від 25 грудня 2009 року, укладений між ним та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів, кадастровий номер №2323685900:10:006:0017, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в ЗРФ центр ДЗК 23 лютого 2010 року, договір оренди від 27 лютого 2012 року, укладений між ним та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів, кадастровий номер №2323685900:10:006:0016, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в реєстраційній служби 19 вересня 2013 року, в зв`язку з систематичною несплатою орендної плати за всі роки, витребувати земельні ділянки з чужого незаконного володіння, вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на видачу довіреностей на ім`я ОСОБА_3 , яка є дружиною відповідача та згідно з розписками за нього отримувала орендну плату, зазначаючи про відсутність доказів передачі йому ОСОБА_3 грошових коштів, вказуючи, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні повторного клопотання про проведення судової фізико-хімічної експертизи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає. 

Відмовляючи у задоволенні позовних ОСОБА_1 про розірвання договорів оренди землі, укладених 25 грудня 2009 року та 27 лютого 2012 року між ним та ОСОБА_2 , та витребуванні земельних ділянок з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з недоведеності її позовних вимог, зокрема відсутності переконливих доказів, які б свідчили про систематичну несплату відповідачем орендної плати за використання переданої йому в оренду земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду.

Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналогічні положення викладено у статті 1 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частині першій статті 15 Закону України «Про оренду землі» зазначено, істотними умовами договору оренди землі є, в тому числі і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. 

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (частина перша, друга статті 21 Закону України «Про оренду землі»).

Положеннями статі 24 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема, абзацом п`ятим частини першої статті передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз наведених положень законодавства дає можливість зробити висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору. При цьому сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/1717 (провадження № 61-41932сво18)/

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18), зазначено, що згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові вказала, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. 

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) зробив висновок, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується копіями відповідних витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копією Державного акта на право приватної власності на землю від 30.07.2004 року, що ОСОБА_1 на праві власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення: з кадастровим №2323685900:10:006:0017 площею 7,2327 гектарів, з кадастровим №2323685900:10:006:0016 площею 7,2328 гектарів, які розташовані на території Софіївської сільської ради, Новомиколаївського району, Запорізької області (т. 1, а.с. 5, 6, 9, 10, 28).

25 грудня 2009 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 7,2327 га, кадастровий номер №2323685900:10:006:0017 для сільськогосподарського товарного виробництва, яка належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП №030307, виданого Головою Новомиколаївської РДА 30.07.2004 року (т. 1, а.с. 83-84). Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О. В. 

Вказаний договір було зареєстровано у ЗРФ центр ДЗК 23.02.2010 року, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т.1, а.с. 5-6).

За змістом пунктів 8, 9, 10 договору оренди земельної ділянки 25 грудня 2009 року договір укладено на 49 років, орендна плата вноситься орендарем щорічно з 01 жовтня по 25 грудня поточного року у грошовій формі та розмірі 3,00 проценти від нормативної вартості і становить 2630 грн.

Відповідно до пункту 28 договору оренди земельної ділянки від 25 грудня 2009 року орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки від 25 грудня 2009 року передбачено можливість його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

25 грудня 2009 року ОСОБА_1 видав ОСОБА_3 довіреність, якою уповноважив її бути представником позивача з питань управління належною йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії землю серії ІV-ЗП №030307, виданого Головою Новомиколаївської РДА 30.07.2004 року земельною ділянкою площею 7,23 га, яка розташована на території Софіївської сільської ради, Новомиколаївського району, Запорізької області, в тому числі укладення договорів оренди від імені довірителя з будь-якою фізичною чи юридичною особою, для чого представникові надано право в тому числі на одержання зазначеної в договорі орендної плати або натуральної оплати за надану в оренду земельну ділянку (т.1, а.с.29).

01 лютого 2010 року ОСОБА_1  видав довіреність  ОСОБА_3 якою уповноважила її бути представником позивача з питань виготовлення, отримання та реєстрації Державного акту на право ї власності на земельну ділянку, площею 7,23 га (кадастровий №2323685900:10:006:0016), яка розташована на території Софіївської сільської ради, Новомиколаївського району, Запорізької області у відповідних уповноважених на це органах, а також здійснювати управління цією земельною ділянкою, в тому числі укладення договорів оренди від імені довірителя з будь-якою фізичною чи юридичною особою, для чого представникові надано право в тому числі на одержання зазначеної в договорі орендної плати або натуральної оплати за надану в оренду земельну ділянку (т.1, а.с.30).

Крім того, 27 лютого 2012 року між  ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2  (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки (т.1, а.с.79- 81), згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 7,2328 га кадастровий номер 2323685900:10:006:0016 для сільськогосподарського товарного виробництва, яка належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №835104, виданого Відділом Держкомзему у Новомиколаївському районі Запорізької області 14.04.2010 року (т.1, а.с.9-10).

Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О. В. 

Вказаний договір було зареєстровано у ЗРФ центр ДЗК 08.10.2013 року, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т.1, а.с. 82).

За змістом пунктів 8, 9, 10 договору оренди земельної ділянки 27 лютого 2012 року договір укладено на 49 років, орендна плата вноситься орендарем щорічно до 31 грудня поточного року у грошовій формі та розмірі 3,00 проценти від нормативної вартості і становить 4891,73 грн.

Відповідно до пункту 28 договору оренди земельної ділянки від 27 лютого 2012 року орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки від 27 лютого 2012 року передбачено можливість його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Позивач звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання договору оренди землі від 25 грудня 2009 року та договору оренди землі від 27 лютого 2012 року, проте відповідач відмовив у наданні згоди на розірвання договору оренди землі від 25 грудня 2009 року, посилаючись на необґрунтованість зазначених вимог.

Відповідно до вимог частини першої, третьої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Згідно з висновком експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту експертиз від 29.10.2021 року № 4158/4159/4160/4161-21 судово-технічної експертизи документів по цивільній справі № 322/232/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 встановити, чи виконаний текст в оригіналах розрахунку орендної плати від 19.09.2013 року, розписках про отримання орендної плати від 25.12.2009 року та 19.09.2013 року у той час, яким датовані документи? У який період часу були виконані рукописні тексти в оригіналах розрахунку орендної плати від 19.09.2013 року, розписках про отримання орендної плати від 25.12 2009 року та 19.09.2013 року) в один чи ріні періоди часу виконано рукописні текстів наданих документах» не надається можливим у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних гелевим та рідким чорнилами (т.1, а.с.165-174).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

За приписами частини третьої статті 10 зазначеного Закону до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ.

Згідно з пунктом 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Ураховуючи наведене, чинне законодавство України не містить імперативних норм про можливість проведення фізико-хімічної експертизи виключно державними спеціалізованими установи (за виключенням встановлених законом обмежень), а тому експерти ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» є належним суб`єктом здійснення судово-експертної діяльності. 

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи №3358 від 06.02.2023 року на підставі ухвали апеляційного суду, розписки про отримання орендної плати від 25.12.2009 року і 19.09.2013 року піддавались штучному старінню та виконані в 2021 році, що не відповідає зазначеним в них датам. Встановити абсолютну давність виконання рукописного тексту в розрахунку орендної плати від 19.09.2013 року не уявляється можливим, з причин, зазначених в синтезуючий частині. Розписки про отримання орендної плати від 25.12.2009 року і 19.09.2013 року виготовлені в один період часу (т.2, а.с.215 -234).

Таким чином, зазначений висновок експерта підтверджує ті обставини, що протягом тривалого часу, зокрема, за договором оренди від 25.12.2009 року у період з 2009 року по 2021 рік та за договором оренди від 07.02.2012 року з 2012 року по 2021 рік орендарем ОСОБА_2 систематично порушувались умови договору оренди щодо сплати орендної плати  ОСОБА_1 за вказаними договорами щорічно з 01 жовтня по 25 грудня поточного року та щорічно до 31 грудня поточного року – відповідно.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Вказаний правовий висновок висловлений Великою Платою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, провадження № 12-201гс18. 

Крім того, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/1717, в який вказано, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому, помилковим є висновок суду з посиланням на не спростування позивачем факту отримання орендної плати повіреною особою орендодавця - ОСОБА_4 на підставі двох розписок.

Враховуючи, що повірена особа орендодавця ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у 2021 році за розписками отримала орендну плату лише у 2021 році, відповідно: 1) за договором оренди від 25 грудня 2009 року після майже 12 років користування земельною ділянкою; 2) за договором від 27 лютого 2012 року – після користування земельною ділянкою протягом 9 років, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем тих обставин, що він значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договорів. 

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи позивача про істотні порушення відповідачем зобов`язань про сплату орендної плати за договорами оренди є доведеними, а тому наявні підстави для розірвання договорів оренди відповідно до вимог ст. 141 ЗК України та ч.2 ст. 651 ЦК України у зв`язку істотнім порушенням умов зазначених договорів.

За приписами ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. 

Враховуючи, наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок з кадастровим №2323685900:10:006:0017 площею 7,2327 га, та з кадастровим №2323685900:10:006:0016 площею 7,2328 га, позовні вимоги про повернення вказаних земельних ділянок також підлягають задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та згідно з положеннями п.2,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 25 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів, кадастровий номер №2323685900:10:006:0017, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в ЗРФ центр ДЗК 23 лютого 2010 року, розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 27 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів, кадастровий номер №2323685900:10:006:0016, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в реєстраційній службі 19 вересня 2013 року, зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,2327 гектарів, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер №2323685900:10:006:0017, зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку земельну ділянку площею 7,2328 гектарів, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер №2323685900:10:006:0016.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2022 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди земельних ділянок задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 25 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів, кадастровий номер №2323685900:10:006:0017, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в ЗРФ центр ДЗК 23 лютого 2010 року, 

Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 27 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів, кадастровий номер №2323685900:10:006:0016, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в реєстраційній службі 19 вересня 2013 року,

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,2327 гектарів, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер №2323685900:10:006:0017. 

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку земельну ділянку площею 7,2328 гектарів, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер №2323685900:10:006:0016.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 березня 2023 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова