Єдиний унікальний номер справи 761/20381/21
Провадження №22-ц/824/4812/2023

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року                                                                                    місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Легенда-12» про визнання дій незаконними та скасування рішення ОСББ, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
В червні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання дій незаконними та скасування рішення ОСББ, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року позов залишено без розгляду. Підставою для такого судового рішення було зазначене те, що в судове засідання 15 листопада 2022 року позивачі не з`явилися, про час та місце слухання повідомлені належним чином, що підтверджується підписом представника позивачів на розписці про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з вищевикладеним розгляд справи відкладено на 13 грудня 2022 року о 12 год. 45 хв.
У судове засідання 13 грудня 2022 року позивачі не з`явилася, про час та місце слухання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення, таким чином виникло питання про залишення позову без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1   направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для продовження розгляду.
13.02.2023 року до Київського апеляційного суду від ОСББ «Легенда-12» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В судове засідання 09.03.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі  повторно не з`явилися у судові засідання, а саме 15.11.2022 року та 13.12.2022 року, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
Основним доводом апелянта щодо незаконності ухвали суду першої інстанції було його неналежне повідомлення про судове засідання, призначене на 13.12.2022 року.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із такими твердженнями апелянта з огляду на наступне:
Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено про призначення судового засідання  на 15.11.2022 року під розписку в суді (а.с. 113). Про призначення судового засідання на 13.12.2022 року апелянта було повідомлено SMS повідомленням, яке було доставлено адресату 18.11.2022 року (а.с. 120). 
При цьому, апелянт зазначав про неналежність такого способу повідомлення осіб про час та місце розгляду справи.
Відповідно до частини четвертої статті 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка-повідомлення повинна бути вручена завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням.
Про це зазначив Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 року у справі № 704/435/19-ц.
Обґрунтовуючи неналежність такого способу виклику до суду як SMS-повідомлення, апелянт зазначає про те, що відповідно  до вказаного порядку  таке повідомлення можливо направити у вигляді SMS-повідомлення лише після подання стороною відповідної заяви до суду.
З аналізу вищевказаних положень суд вбачає, що таке повідомлення направлене на  забезпення стороні дійсної можливість бути відповідним чином повідомленою про час та місце розгляду справи та уникнення гіпотетичної можливості формального направлення виклику судом без фактичного отримання такого виклику сторонами.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, в рамках її розгляду судом першої інстанції сторони неодноразово повідомлялись про час і місце розгляду справи за допомогою SMS-повідомлень, в тому і апелянт. Вказані повідомлення були фактично отримані сторонами (в тому числі і апелянтом) за результатами чого,  таким чином проінформовані сторони неодноразово з`являлися в судові засідання (в тому числі і апелянт). За таких умов, зважаючи на численну і тривалу практику успішного інформування судом апелянта за допомогою SMS-повідомлень, з приводу чого ним не заявлялося до цього будь-яких заперечень, саме по собі посилання на відсутність заяви про згоду отримання SMS-повідомлень не може вважатися належним і розуміється судом лише як формальний привід для оскарження законної ухвали суду першої інстанції.
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни ухвали  суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько