ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 березня 2023 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 727/6139/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Кулянди М. І., Лисака І. Н.
секретар Скулеба А. І.
позивач  ОСОБА_1 

відповідачі  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

головуючий в суді першої інстанції суддя Мамчин П. І.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 грудня 2022 року в позові відмовлено.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 9 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 грудня 2022 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики скасовано.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 25 грудня 2007 року в сумі 320 000 гривень, інфляційні втрати в сумі 87 349 гривень 92 копійки, три проценти річних в розмірі 32 955 гривень 62 копійки.
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 грудня 2022 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики змінено та викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В решті рішення в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишено без змін.
З вказаної постанови апеляційного суду вбачається, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
ОСОБА_4 подав заперечення щодо стягнення судових витрат.
Посилався на те, що висновок фізико-хімічної експертизи №15098 від 21 червня 2022 року не вплинув на рішення суду та не покладений в його основу. Позивачем доведено незаконність вказаного висновку експерта.
Витрати ОСОБА_2 , понесені на правничу допомогу є не доведеними, завищеними та не відповідають виконаній роботі.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З постанови апеляційного суду від 9 березня 2023 року вбачається, що судом вирішено задовольнити позов до ОСОБА_3 та відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 .
З квитанції від 28 липня 2021 року №33609634 вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в сумі 4 403 гривні 7 копійок (а.с.34 т.1).
З квитанції від 26 січня 2023 року №ПН7360С1 вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 6 604 гривні 60 копійок (а.с.40 т.2).
Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 11 007 гривень 67 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.
З квитанції від 9 грудня 2021 року №43 вбачається, що ОСОБА_2 сплатила за проведення судової експертизи 27 000 гривень (а.с.195 т.1).
Згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 16 серпня 2021 року, ордером серії СЕ №1028489, правничу допомогу ОСОБА_2 надавала адвокат Рендюк Н. В. (а.с.100,102-104 т.1).
Відповідно до акту приймання – передачі наданих послуг №1 від 19 серпня 2021 року адвокат Рендюк Н. В. надала ОСОБА_2 юридичні послуги на загальну суму 4000 гривень (а.с.104 -106, т. 1)
Відповідно до акту приймання – передачі наданих послуг №2 від 6 грудня 2022 року адвокат Рендюк Н. В. надала ОСОБА_2 юридичні послуги на загальну суму 8000 гривень (а.с.22, т. 2).
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 27 000 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судової експертизи та 12000 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.
Помилковим є аргумент Лагодина Д. Г. про безпідставність відшкодування ОСОБА_2 витрат, понесених на оплату проведення судової фізико-хімічної експертизи та послуг з надання правничої допомоги.
Висновок за результатами проведення фізико-хімічної експертизи №15098 від 21 червня 2022 року був складений на підставі ухвали суду першої інстанції, оцінений належним чином судом апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції прийшов до висновок про належність, допустимість та достовірність вказаного доказу.
Також колегія суддів вважає, що витрати  ОСОБА_2 , понесені на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, доведені належними та допустимими доказами. Такі витрати відповідають принципам співмірності та розумності, критерію реальності адвокатських витрат, характеру складності справи, ціні позову, обсягу виконаної адвокатом роботи.
Керуючись ст.ст. 141, 270  ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11 007 (одинадцять тисяч сім) гривень 67 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.
Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судової експертизи та 12 000 (дванадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної додаткової постанови.
Повна додаткова постанова складена 22 березня 2023 року.

Головуючий                                                 Олександр ОДИНАК 

Судді                                                          Ігор ЛИСАК 

                                       Мирослава КУЛЯНДА