ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
                                                                                                         
01 березня 2023 року                                                                                  місто Київ
 
справа № 760/11595/21
            провадження№22-ц/824/3961/2023
 
Резолютивна частина постанови оголошена 01 березня 2023 року
            Повний текст постанови складено 07 березня 2023 року
 
Київський апеляцій  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  
судді-доповідача - Стрижеуса А.М.,
суддів - Поливач Л.Д., Шкоірної О.І., 
                        секретаря Карпенка В.Р.
 
учасники справи :
 
заявник -                              Товариства з обмеженою відповідальністю
«АНСУ» 
заінтересовані особи:        ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 
 
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про видачу дублікату виконавчого листа в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
 
                                                         В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2021 року  ТОВ «АНСУ» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-3556/11 щодо боржника ОСОБА_2  у зв`язку з тим, що оригінал виконавчого листа було втрачено, а у зв`язку з його втратою виконання рішення є неможливим. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м Києва від 26 квітня 2022 року задоволено заяву ТОВ «АНСУ» про видачу дублікату виконавчого листа в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що був виданий на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою оригіналу виконавчого листа.
 Не погоджуючись з зазначеною ухвалою,  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.
В апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, судом не взято до уваги те, що  первісний кредитор ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» реалізувало право на пред`явлення виконавчого документ до виконання в рамках виконавчого провадження, на основі  чого здійснювалося ВП № 35696344 від 17 грудня 2012 року, яке на разі завершено, що підтверджується даними з АСВП. Виконавчий лист було видано на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва  06 жовтня 2011 року, тобто виконавче провадження  було відкрито більше ніж через рік після прийняття і набрання законної сили  рішенням суду, що свідчить про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу сплинув протягом 2011-2012 років, а виконавче провадження було відкрито всупереч вимогам законодавства.
Вважає, що  правонаступництво було здійснено безпідставно, оскільки строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, питання про його поновлення  у даному провадженні ані ПАТ ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», ані ТОВ «АНСУ» не порушували. Натомість  ТОВ «АНСУ» з питанням про поновлення такого строку, звернулося більше ніж через півтора року після-нібито заміни сторони виконавчого провадження і після спливу строку на пред`явлення такого виконавчого документу до виконання. 
У зв`язку з чим, просить  заперечити преюдиційне значення ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року при розгляді даної справи, з урахуванням того, що вона, як учасник провадження, не брала участі у справах (за результатом розгляду яких були постановлені вказані ухвали), де були встановлені відповідні (зазначені вище) обставини.
Також не погоджуючись з зазначеною ухвалою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.
У відзиві на апеляцій скаргу ТОВ «АНСУ», посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвокат Хрустовська О.П. підтримала доводи апеляційних скарг.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення  учасників справи,  перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів  вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист був втрачений при виконанні рішення суду, жодного доказу на підтвердження направлення оригінала виконавчого листа на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділом надано не було.
Крім того, під час проведення взаємозвірки між ТОВ «АНСУ» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було встановлено, що в матеріалах кредитної справи оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 відсутній та стягувачу ТОВ «АНСУ» передано не було, що підтверджується актом прийому-передачі від 21 листопада 2018 року, а тому дійшов висновку про втрату виконавчого листа.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1, а.с. 96-98).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1, а.с. 177-178).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2013 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року залишено без змін (т. 1, а.с. 245-247).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2013 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року залишено без змін (т. 1, а.с. 249-254).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами (т. 2, а.с. 128-131).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 червня 2016 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року залишено без змін (т. 2, а.с. 179-180).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 червня 2016 року залишено без змін (т. 2, а.с. 201-203).
13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчі листи № 2-3556/11 в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «АНСУ» (т. 2, а.с. 247-248).
Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року залишено без змін (т. 3, а.с. 95-97).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року задоволено заяву ТОВ «АНСУ» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Поновлено ТОВ  «АНСУ» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3556/11, виданого 13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 по справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року.
ТОВ «АНСУ» звернулось до суду першої інстанції з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки дійсне місцезнаходження виконавчого документа невідоме.
Ухвалою Солом`янського районного суду м Києва від 26 квітня 2022 року задоволено заяву ТОВ «АНСУ» про видачу дублікату виконавчого листа в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що був виданий на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року щодо боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою оригіналу виконавчого листа.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».
Встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року поновлено ТОВ  «АНСУ» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3556/11, виданого 13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 по справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року.
Зазначена ухвала була оскаржена  ОСОБА_2 в апеляційному порядку.
При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала,.
Отже, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року про поновлення ТОВ  «АНСУ» строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3556/11, виданого 13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 набрала законної сили.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо відсутністю підстав для видачі виконавчого листа у зв`язку з пропуском строку його пред`явлення відхиляються судом, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються та вимогах закону.
Крім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить суд заперечити преюдиційне значення ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року про поновлення стоку пред`явлення виконавчого листа до виконання  при розгляді даної справи, з урахуванням того, що вона, як учасник провадження, не брала участі у справах (за результатом розгляду яких були постановлені вказані ухвали), де були встановлені відповідні (зазначені вище) обставини, то в  цій частині суд вважає зазначити наступне.
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першої статті 82 ЦПК України та частиною 5 статті 82 ЦПК України, варто розуміти так, що учасники цивільного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 
Тобто, за змістом частини першої першої статті 82 ЦПК України та частиною 5 статті 82 ЦПК України учасники цивільного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Водночас, передбачене частиною першою першої статті 82 ЦПК України та частиною 5 статті 82 ЦПК України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. 
Для спростування преюдиційних обставин учасник цивільного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 89 ЦПК України 
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Таким чином, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, але в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року № 6-327цс15.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що  виконавчі листи у цивільній справі № 2-3556/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення  Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2011 року, що набрало законної сили,  видані після пропущення строку на їх пред`явлення.
Проте, таке твердження,  є помилковим з огляду на наступне. 
Встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1, а.с. 96-98).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1, а.с. 177-178).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2013 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року залишено без змін (т. 1, а.с. 245-247).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року залишено без змін (т. 1, а.с. 249-254).
Відповідно до ст.223 ЦПК України, що діяв на момент ухвалення рішення,  рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження  не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але  апеляційна  скарга  не  була  подана  у   строк, встановлений  статтею  294  цього  Кодексу,  рішення  суду набирає законної  сили  після  закінчення  цього  строку.  У  разі  подання апеляційної  скарги  рішення,  якщо  його  не  скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Отже,  рішенняСолом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року набрало законної сили 27 червня 2013 року.
На виконання рішення суду 13 вересня 2013 року видано виконавчі листи. (том.1 а.с.257)  
А отже, твердження ОСОБА_2 , що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу сплинув протягом 2011-2012 років, а виконавче провадження було відкрито всупереч вимогам законодавства, є безпідставним.
У січні 2019 року ТОВ «АНСУ» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача. (том2, а.с.211-234).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «АНСУ» (т. 2, а.с. 247-248).
Зазначена ухвала в апеляційному порядку ОСОБА_2 не оскаржувалася, при цьому була оскаржена ОСОБА_1 ..
Про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року ОСОБА_2 повідомлялася належним чином.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року залишено без змін (т. 3, а.с. 95-97).
А тому, твердження ОСОБА_2 щодо безпідставного здійснення правонаступництва, у зв`язку  з пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки, знаючи про наявність ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року, ще у липні 2016 року, ОСОБА_2   в апеляційному порядку   не оскаржувала.
Також встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року поновлено ТОВ  «АНСУ» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3556/11, виданого 13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 по справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2011 року.
Про розгляд  зазначеної заяви ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, що підтверджується  зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (том 4, а.с.92), а тому твердження ОСОБА_2 , про те, що розгляд зазначеної заяви проведено без її участі є безпідставним, оскільки, відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
Крім того зазначена ухвала була оскаржена  ОСОБА_2 в апеляційному порядку.
При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Отже, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року про поновлення ТОВ  «АНСУ» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3556/11, виданого 13 вересня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 набрала законної сили.
На  підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав  для заперечення  преюдиційного значення ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року при розгляді даної справи, оскільки  відповідно  ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2022 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги  ОСОБА_2 , ОСОБА_1  -   залишити без задоволення. 
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                                  А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                                  Л.Д. Поливач
 
                                                                                  О.І. Шкоріна