ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/2059/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Громака В.О.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Камініон Холдінгз Лімітед" - Колос М.М.,
відповідача-1 - компанії "Olicon AB" - Гутнік І.В.,
відповідача-2 - державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" - Саламова О.В., 

розглянув касаційну скаргу компанії "Olicon AB" (далі - Компанія)
на рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2021
(суддя Щербаков С.О.) та 
постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 
(головуючий - суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М. і Грек Б.М.)
зі справи № 910/2059/20
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Камініон Холдінгз Лімітед" (далі - Товариство)
до: Компанії; 
державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (далі - Офіс)
про визнання недійсним патенту.
РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень зі справи

1. Позов було подано про: визнання патенту України № 80128 на винахід "Профільований роздільник із тонкої листової сталі для підтримки стінового облицювального покриття" від 27.08.2007 недійсним повністю; зобов`язання  Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України  (далі - Міністерство) внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи (далі - Реєстр) щодо визнання недійсним повністю патенту України № 80128 (далі - Патент) на винахід "Профільований роздільник із тонкої листової сталі для підтримки стінового облицювального покриття" (далі - Винахід) від 27.08.2007 та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність" (далі - Бюлетень).

2. Позов обґрунтовано невідповідністю Винаходу за Патентом умовам патентоздатності за критерієм "винахідницький рівень", у зв`язку з чим Патент підлягає визнанню недійсним згідно із статтею 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" (далі - Закон про винаходи).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.12.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022: позов задоволено;  Патент на Винахід визнано недійсним;  зобов`язано державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" внести зміни до Реєстру щодо визнання недійсним Патенту на Винахід  та опублікувати відомості про це  в Бюлетені; здійснено розподіл судових витрат. 

4. Рішення та постанову мотивовано невідповідністю Винаходу за Патентом умові патентоспроможності "винахідницькій рівень".

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Компанія просить скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи і передати останню на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник вказує, що:
- мало місце неправильне застосування (неправильне тлумачення та безпідставне незастосування) судами: статей 6, 7, 33 Закону про винаходи у редакції, що діяла на дату подання заявки, за якою було видано Патент; статті 459 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); пункту 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі"; пунктів 1.1, 5.3.4, 6.5.3.2, 6.5.3.5 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 15.03.2002 N 197,  у редакції, що діяла на дату подання заявки на винахід за Патентом; пунктів 6.6.1, 6.6.3, 6.5.2, 7.3.1 Правил складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 22.01.2001 № 22, у редакції, що діяла на дату подання заявки на винахід за Патентом; пункту 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5; статті 3 Закону України "Про судову експертизу", щодо яких на момент прийняття оскаржуваних судових рівень були відсутні висновки Верховного Суду про їх застосування у подібних правовідносинах, та безпідставне застосування Методики проведення судової експертизи, пов`язаної із винаходами та корисними моделями (універсальна), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.02.2009 (щодо підстав та критеріїв для перевірки наявності підстав для визнання недійсним патенту на винахід на підставі його невідповідності умові патентоздатності "винахідницький рівень" та порядку проведення експертизи з таких питань); 
- суди попередніх інстанцій через неправильне застосування норм права щодо критеріїв встановлення відповідності винаходу умовам патентоздатності також порушили статті 2, 13, 69, 86, 99, 104, 236, 238, 269, 282 ГПК України, у тому числі:
не дотрималися вимог щодо об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, оскільки обидві судові інстанції обмежилися частковим цитуванням висновку експерта Стародубова І.В. від 09.06.2021  № 010-СІВ/20, не дослідили взагалі такий висновок через призму правильності застосування перелічених норм;
порушили також засади рівності, змагальності внаслідок формальної відмови у дослідженні, наданні оцінки названого висновку експерта Стародубова І.В. у сукупності з іншими доказами, не навели мотивів відхилення аргументів Компанії стосовно неналежності та недопустимості такого висновку експерта;
- мало місце неправильне застосування (незастосування) судами статей 1, 16 Закону про винаходи, пунктів 13.1, 13.2, 17.1 Методичних рекомендації з окремих питань проведення експертизи заявки на винахід (корисну модель), схвалених рішенням колегії Державної служби інтелектуальної власності України від 18.03.2014, договору про патентну кооперацію від 19.06.1970, що набув чинності для України 25.12.1991, щодо яких на момент прийняття оскаржуваних рішень був відсутній висновок Верховного Суду про їх застосування (стосовно порядку та значення кваліфікаційної експертизи заявок на винаходи, особливості проходження заявок відповідно до Договору РСТ та значення здійсненого патентного пошуку) та порушення внаслідок цього також норм процесуального права - статей 2, 13, 80, 86, 236, 238, 269, 282 ГПК України, адже судами не досліджено, не оцінено матеріали патентної заявки на патент, що включали результати кваліфікаційної експертизи, звіту про міжнародний пошук, і не наведено будь-яких мотивів відхилення таких доказів;
- суди попередніх інстанцій через неправильне застосування норм права щодо критеріїв та порядку встановлення відповідності винаходу умовам патентоздатності порушили вимоги статей 104, 236, 238, 269, 282 ГПК України щодо обов`язку суду дослідити, оцінити та навести в рішенні мотиви відхилення висновків експертів, адже, відхиляючи висновок судового експерта Жихарева О.С. за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 11. 08.2020 № 3, суди попередніх інстанцій обмежилися виключно формальними тезами, натомість безпідставно надали перевагу висновку експерта Стародубова І.В. Такі процесуальні порушення призвели до того, що судами неправильно встановлено наявність підстав для визнання пантенту недійсним;
- у зв`язку з неправильним застосуванням (безпідставним застосуванням) Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.02.2020р. № 335/5, порушенням статей 73, 74, 76, 86, 98, 104, 236, 238, 269, 282 ГПК України щодо яких були відсутні висновки Верховного Суду про їх застосування станом на дату прийняття оскаржуваних рішень (щодо права сторони подавати докази та обов`язки суду дослідити, оцінити такі докази та навести належні мотиви для взяття їх до уваги чи відхилення (зокрема щодо рецензії на висновок експерта як допоміжного засобу перевірки висновку експерта) та, як наслідок, на порушення статей 86, 236, 238, 269, 282 ГПК України суди не дослідили та не оцінили рецензію у сукупності з іншими доказами, що унеможливило встановлення фактичних обставин стосовно належності та допустимості висновку експерта Стародубова І.В., відповідності винаходу за патентом умовам патентоздатності;
- суди попередніх інстанцій порушили приписи статей 2, 7, 13, 74, 77, 80, 99, 100, 101, 102, 118, 119, 210, 214, 234 ГПК України, оскільки оскаржувані рішення прийняті на підставі недопустимих доказів, а саме висновку експерта Стародубова І.В., що був наданий внаслідок призначення судом першої інстанції судової експертизи за відсутності підстав та доказів, що долучені позивачем з пропуском процесуального строку;
- скаржник вказує про порушення судами статей 2, 7, 13, 99, 107 ГПК України внаслідок безпідставної відмови як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції у задоволенні клопотання Компанії  про призначення повторної комплексної експертизи за наявності для цього беззаперечних підстав;
- у зв`язку з неправильним застосуванням (неправильним тлумаченням) судами статей  15, 16 ЦК України та статті 2 ГПК України, статей 1, 5, 6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" (далі - Закон про промислові зразки), статей 1, 6 Закону про винаходи, стосовно яких були відсутні висновки Верховного Суду про їх застосування станом на дати прийняття оскаржуваних рішень (стосовно наявності у власника патенту на промисловий зразок права на судовий захист у разі суперечності такого патенту умовам надання правової охорони, співставлення правової оборони промислового зразка та винаходу);
- суди попередніх інстанцій через неправильне застосування норм права щодо порядку встановлення права на позов та співставлення обсягу правової охорони промислових зразків та винаходів, також на порушення статей 2, 86, 210, 236, 238, 269, 282 ГПК України не дослідили та не надали оцінки відповідним доказам у сукупності (опису до патенту № 15220 на промисловий зразок та опису до Патенту, судовим рішенням у справах  №№ 910/21658/17, 910/21726/17), що унеможливило встановлення фактичних обставин стосовно відсутності у позивача права на позов;
- у зв`язку з неправильним застосуванням (неправильним тлумаченням та незастосуванням) судами статей 256, 257, 261, 267 ЦК України, стосовно яких були відсутні висновки Верховного Суду про їх застосування станом на дати прийняття оскаржуваних судових рішень (стосовно моменту виникнення права на позов та перебігу позовної давності у спорі за позовом власника патента на промисловий зразок (що охороняє фрагмент зображення технології) про визнання недійним патенту на винахід; особливостей перебігу позовної давності у разі передачі промислового зразку у межах групи з метою штучного створення підстав для позову;
- суди попередніх інстанцій через неправильне застосування норм права щодо початку та особливостей перебігу позовної давності, також на порушення статей 2, 86, 210, 236, 238, 269, 282 ГПК України не дослідили та не надали оцінки відповідним доказам щодо перебігу позовної давності ("Афідевіту" та іншим доказам) у сукупності, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме - щодо пропуску позивачем позовної давності.

Доводи інших учасників справи

7. Товариство у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх помилковість та про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, і просить оскаржувані рішення і постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

8. 13.03.2023 Офіс направив до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу.  

Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Компанії відкрито ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.02.2023, якою встановлено строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 06.03.2023. Проте Офісом відзив на касаційну скаргу подано лише 13.03.2023, тобто поза межами зазначеного строку. Водночас  положеннями ГПК України, встановлено, що: 
- у суді касаційної інстанції касаційна скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції (стаття 301); 
- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина дев`ята статті 165).

Оскільки Офісом не подано відзив на касаційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, Верховний Суд  розглядає справу за наявними в ній  матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

9. В обґрунтування свого права на звернення з позовом Товариство зазначає, що воно є власником патенту України №15220 (далі - Патент №15220) на промисловий зразок "Комплект профілів для вентильованих фасадів "Сканрок" (далі - Промисловий зразок), зареєстрованого Державною службою інтелектуальної власності України на підставі заявки №s200700163 від 31.01.2007, про що 25.10.2007 здійснено відповідну публікацію в Бюлетені  №17/2007. Такого права Товариство набуло на підставі договору про передачу права власності на промисловий зразок від 29.05.2017 (далі - Договір), про що здійснено публікацію в Бюлетені  № 15 від 10.08.2017.

10. 11.08.2017 Товариством та товариством з обмеженою відповідальністю "Сканрок" (далі - ТОВ "Сканрок") укладено ліцензійні договори, зокрема ліцензійний договір, за яким Товариство  передало ТОВ "Сканрок" виключну ліцензію на право використання на території України промислового зразка за Патентом №15220 у порядку та на умовах цього договору.

11. За доводами Товариства,  ТОВ "Сканрок" тривалий час - понад 10 років (з серпня 2017 року на підставі згаданих ліцензійних договорів, а до цього - на підставі ліцензійних угод з попередніми власниками відповідних об`єктів інтелектуальної власності) виготовляє та постачає на ринок будівельних матеріалів продукцію - навісні вентильовані фасадні системи "Сканрок", які, зокрема, включають у себе комплект профілів із застосуванням Промислового зразка за Патентом №15220.

ТОВ "Сканрок" неодноразово повідомляло Товариство про те, що на ринку України розповсюджується продукція, зокрема, навісні вентильовані фасадні системи МАРМОРОК ("Marmoroc®"), які створюють конкуренцію фасадним системам СКАНРОК ("SCANROC), а їх виробники/дилери "переманюють клієнтів ТОВ "Сканрок" та "відбирають" у ТОВ "Сканрок" замовлення, позбавляючи його основної мети господарської діяльності - отримання прибутку.

12. Крім того, за позовом Компанії господарським судом міста Києва було порушено провадження у справі №910/21658/17 про визнання недійсним Патенту №15220; позов пред`явлено до Товариства та Міністерства, позовні вимоги мотивовано невідповідністю Патенту №15220 критерію "новизна" на момент подачі заявки на його реєстрацію. Відсутність такої "новизни" Компанія, зокрема, підтверджувала раніше зареєстрованим Патентом.  Висновок призначеної у справі судової експертизи від 05.03.2019 №319/18 спростував позовні вимоги Компанії, а 16.04.2019 провадження у справі було закрито на підставі заяви Компанії про залишення позовної заяви без розгляду.

13. Аналогічні позовні вимоги стали предметом розгляду ще в одному судовому спорі:  господарським судом міста Києва було порушено провадження у справі №910/21726/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "ОНДО" до Товариства, Міністерства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Компанія, про визнання недійсними патентів України №9783 та №15220. Позовні вимоги обґрунтовувалися невідповідністю патентів критерію "новизна" на момент подачі заявки на їх реєстрацію. Відсутність "новизни" при реєстрації Патенту №15220 позивач у зазначеній справі, серед іншого, підтверджував раніше зареєстрованим Патентом.  Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 скасовано рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2019 у відповідній справі в частині визнання недійсним Патенту №15220 та в цій частині прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову. У подальшому згадана постанова Північного апеляційного господарського суду була переглянута Верховним Судом, і справа №910/21726/17 передана на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

14. У зв`язку з наведеним Товариством зазначається, що:
- посилаючись на Патент,  Компанія створює перешкоди для реалізації Товариством своїх прав на Патент №15220, а відтак порушує охоронюваний законом інтерес позивача;
- інтерес Товариства у вказаному ліцензійному договорі від 11.08.2017 пов`язаний не лише з отриманням винагороди (щорічних платежів) за надане ТОВ "Сканрок" право використання Промислового зразка за Патентом №15220, але й з фактичною реалізацією Товариством свого права на використання вказаного патенту з метою уникнення можливості втрати права вільно розпоряджатися цим патентом з підстав, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки";
- потенційна втрата єдиного ліцензіата, якому надана виключна ліцензія на використання в Україні Патенту №15220, має критичне значення для інтересів позивача і може позбавити його права вільно користуватися та розпоряджатися вказаним патентом;
- Патент, виданий на непатентоспроможиий винахід (який не відповідає критерію патентоздатності "винахідницький рівень"), створює перешкоди у господарській діяльності ліцензіата позивача - ТОВ "Сканрок", що в умовах конкуренції забезпечує перевагу Компанії та її партнерів/дилерів перед іншими суб`єктами господарювання на ринку, а відтак порушує охоронюваний законом інтерес позивача, який полягає у вільному користуванні та розпорядженні Патентом №15220.

15. Компанія є власником Патенту на Винахід, який (Патент) зареєстрований на підставі заявки від 03.06.2003 №20041109448, про що 27.08.2007 в Бюлетені здійснено відповідну публікацію.

16. Компанією подано суду висновок судового експерта Жихарева О.С. за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності  від 11.08.2020 №3, складений на замовлення Компанії, відповідно до якого Винахід за Патентом  відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень" відповідно до наданих документів.

Судом першої інстанції даний висновок відхилено як доказ у справі.

17. Названим судом за клопотанням позивача призначено у справі судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Центру судової експертизи та експертних досліджень у сфері інтелектуальної власності ДП "Інформаційні судові системи" Стародубову І.В.

За результатами відповідної судової експертизи складено висновок експерта від 09.06.2021 №010-СІВ/20, в якому встановлено, що Винахід за Патентом не відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень".

Даний висновок складено судовим експертом, який є атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у т.ч. за спеціальністю 13.3 "Дослідження, пов`язані з винаходами і корисними моделями";  його попереджено про відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Зроблені експертом висновки не суперечать тезам експерта, викладеним у самому висновку як документі.

Крім того, від названого Центру до суду надійшли письмові пояснення, в якому експертом надано чіткі, ґрунтовні та вичерпні відповіді на поставлені питання.

18. Компанією подано до справи рецензію від 11.10.2021 на вказаний висновок експерта  Стародубова І.В., складену на замовлення Компанії  патентним повіреним Прохоровим-Лукіним Г.В.

Судом першої інстанції її не прийнято до розгляду як таку, що має допоміжний (консультативний) характер, не є обов`язковою для суду, оскільки містить суб`єктивну думку особи оцінки доказу - висновку експерта, рецензент не має у своєму розпорядженні матеріали справи, не досліджує їх, не попереджається судом про будь-яку відповідальність.

19. Компанією заявлено про застосування позовної давності в даній справі.

В обґрунтування пропущення позивачем позовної давності на звернення до суду з позовом у цій справі Компанія зазначає, що позивач з 01.07.2009 входить до складу засновників ТОВ "Сканрок", яке є ліцензіатом позивача відповідно до ліцензійного договору про використання промислового зразка від 11.08.2017, а саме Патенту  № 15220.

Водночас власником Патенту № 15220  на Промисловий зразок станом на час звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду даної справи по суті є Товариство, яке, у свою чергу, надало його у використання ТОВ "Сканрок" на підставі  ліцензійного договору.

Початок перебігу позовної давності належить відраховувати не від дати видачі патенту на винахід чи від дати видачі ліцензії, а від дати, коли особа дізналася про порушення свого права третьою особою.

Тому безпідставним є посилання Компанії на ту обставину, що позивач з 01.07.2009 входить до складу засновників ТОВ "Сканрок" та що саме з цієї дати необхідно відраховувати позовну давність, оскільки в даному випадку корпоративні правовідносини позивача з ТОВ "Сканрок" не стосуються предмета позову та не можуть бути підставою для відліку позовної давності.

АКТИ ЗАКОНОДАВСТВА І ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Причиною спору в даній справі стало питання щодо наявності або відсутності підстав для визнання Патенту на Винахід недійсним та, відповідно, для зобов`язання уповноваженого державного органу внести пов`язані з цим зміни до Реєстру з опублікуванням належних  відомостей в  Бюлетені. 

21. Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

22. Із встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи вбачається, що оспорюваний Патент видано на Винахід, а Патент №15220, на який позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, - на Промисловий зразок. 

Об`єктом винаходу згідно з частиною другою статті 6 Закону про винаходи, може бути: продукт (пристрій, речовина,  штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо);  процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Об`єктом промислового зразка відповідно до пункту 2 статті 5 Закону про промислові зразки може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб.

23. Таким чином, належний відповідачу оспорюваний Патент і належний позивачу  Патент №15220 захищають права на різні об`єкти інтелектуальної власності.

Патент на промисловий зразок захищає права на зовнішні форми (дизайн) продукту, а не права на вирішення технічної проблеми у створенні продукту чи технологічного процесу його виготовлення.

24. Відтак судами попередніх інстанцій у розгляді справи не встановлено обставин та не досліджено доказів на підтвердження того, яким чином використання відповідачем спірного Патента на Винахід перешкоджало або негативно позначалося на використані позивачем Патенту №15220 на Промисловий зразок.

25. При цьому сам по собі судовий розгляд справ №№ 910/21658/17, 910/21726/17 (пункти 12,13 цієї постанови), тобто вчинення учасниками справ і судом певних процесуальних дій, не може вважатися порушенням прав позивача на  Патент №15220.

Водночас попередніми судовими інстанціями не зазначено якихось обставин цих справ, що мали б преюдиційне значення для розгляду даної справи.

26. Посилання судів на ліцензійні угоди, укладені позивачем, зокрема, з ТОВ "Сканрок", а також на "переманювання" виробниками/дилерами навісних вентильованих фасадних систем "МАРМОРОК" клієнтів ТОВ "Сканрок" мають значною мірою декларативний характер, оскільки на підтвердження наведеного не зазначено жодних обставин та доказів (йдеться лише про "твердження позивача").

27. Наведене стосується й посилання судів на "можливість втрати" позивачем права вільно розпоряджатися Патентом №15220 та на "потенційну втрату" ним ліцензіата. Викладене не підтверджується жодними обставинами та доказами і має характер припущення "на майбутнє", яке не може бути покладене в основу судового рішення.

28. Так само характер припущень (також заснованих виключно на "висновках позивача") має твердження про те, що Патент "створює перешкоди у господарській діяльності ліцензіата позивача - ТОВ "Сканрок", що також не ґрунтується на будь-яких обставинах та доказах.

29. Таким чином, попередніми судовими інстанціями не з`ясовано обставин та не досліджено доказів щодо порушення у зв`язку з дією Патенту прав та/або законних інтересів позивача, що суперечить положенням статті 236 ГПК України стосовно законності та обґрунтованості судового рішення. 

Водночас суд касаційної інстанції в силу припису частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

30. У зв`язку з наведеним та відповідно до частин третьої, четвертої статті 310 ГПК України прийняті по суті справи судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини і дослідити докази, зазначені в цій постанові, надати їм та  доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону. 

За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання стосовно розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями  300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу компанії "Olicon AB" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2021 та  постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 910/2059/20 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                           В. Селіваненко 

Суддя                                                                           І. Булгакова

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова