УХВАЛА

29 березня 2023 року
м. Київ

справа №500/2311/22
адміністративне провадження №К/990/9025/23
Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-  
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оброни України, оформлене у вигляді протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 26 від 17.02.2022 в частині відмови в одержанні одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю 09.07.2021 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 ; зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 1/3 частини від 750-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2021, у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 .
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023, позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом від 17 лютого 2022 року №26 щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 1/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року, у зв`язку із загибеллю його батька ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби, як члену сім`ї загиблого.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.
10.03.2023 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах подана зазначена касаційна скарга, яка не відповідає вимогам ст.330 КАС України, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З касаційної скарги вбачається, що позивач є фізичною особою, звернувся до суду у 2022 році та заявив одну позовну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, розмір судового збору за подання касаційної скарги у даній справі становить 1984,80 грн. (2481 грн х 0,4 х 200 %).
Сплату судового збору слід здійснювати за реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходу бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується.
Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовано приписами ст.8 Закону України «Про судовий збір». 
Так, за правилами статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, розстрочити на певний строк, зменшити або звільнити від сплати судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Зважаючи на те, що скаржник зазначеним вимогам закону не відповідає, доказів незадовільного майнового стану не надав клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає. 
Крім того, у касаційній скарзі зазначаються підстави, на яких подається касаційна скарга з визначенням передбачених  статтею 328  цього Кодексу підстав.
Відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Покликаючись на п.3 ч.4 ст.328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, особа, яка подала касаційну скаргу, не вказала щодо яких норм права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах. 
Покликаючись на п.4 ч.4 ст.328 КАС України, особа, яка подала скаргу, абстрактно зазначила, що оскаржувані рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні п.4 ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.
За правилами ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, відповідно до статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з встановленням скаржнику строку для надання документа про сплату судового збору та зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до п.п.3,4 ч.4 ст.328 КАС України. 
Керуючись ст.ст.169, 330, 332 КАС України, Суд,-
Ухвалив:
В задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без руху.
Надати Міністерству оборони України строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
В разі невиконання вимог цієї ухвали в частині надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору - касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров 
В.М. Кравчук