УХВАЛА

15 лютого 2023 року 
м. Київ
cправа №  906/799/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця   О.М. - головуючого, Кролевець О.   А., Студенця В.   І.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс»
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Олексюк Г.   Є., Петухов М.   Г., Гудак А.   В.
від 29.09.2022 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс»
до Державного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод»
про      стягнення 5   190   000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» 02.01.2023 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №   906/799/21.
Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі    Верховного Суду визначено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023.
Ухвалою від 23.01.2023 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду витребувано з Північно-західного апеляційного господарського суду копії матеріалів справи №   906/799/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» до Держваного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод» про       стягнення 5   190   000,00 грн, необхідних для розгляду скарги.
Перевіривши матеріали касаційної скарги судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог статей 288, 290 Господарського процесуального кодексу України.
Оскаржувана ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду постановлена 29.09.2022, тому днем закінчення строку для подання касаційної скарги є 19.10.2022.
Електронний варіант ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі № 906/799/21 розміщено 04.10.2022 в мережі Інтернет за адресою http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/106547127.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №   906/799/21 - 02.01.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті), тобто з пропуском строку, встановленого для подання касаційної скарги.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтувано тим, що текст ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №   906/799/21 скаржник не отримував, а довідався 16.12.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень.
В контексті викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що як передбачено положеннями статей 42, 43 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.
Натомість, позивачем не указано непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов?язок з доведення яких покладено на скаржника.
Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Таким чином, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №   906/799/21 має бути залишена без руху, скаржник протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, у якій обґрунтувати наявність таких підстав, підтверджених  належними доказами.
Окрім цього, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011.
За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, за подання касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2   684,00   грн.
Отже, за подання вказаної касаційної скарги на судове рішення Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» необхідно сплатити 2   684,00   грн.
До касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» додано докази сплати судового збору в розмірі 2   600,00   грн. Тобто скаржником при поданні касаційної скарги судовий збір сплачено у розмірі меншому ніж встановлено законом.
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.
Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява №   24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт   27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).    
Європейський суд з прав людини в рішенні «Креуз проти Польщі» у справі №   28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що   суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Таким чином, скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Таким чином, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі № 906/799/21 має бути залишена без руху.
При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 84,00   грн на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у м.   Києві/Печерс. р-н/22030102, 
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»
-  Символ звітності банку: 207
- Призначення платежу *;101; _________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).
Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог статті 291 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі № 906/799/21 залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс»  строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
3. Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнесфакторсервіс» усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:
- надати суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №   906/799/21,  у якому навести інші підстави для поновлення строку;
- надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 84,00   грн із зарахуванням сплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  О. Баранець 

Судді                                                                                                     О. Кролевець

                                                                                          
                                                                                                    В. Студенець