ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/708/22	

головуючий суддя І інстанції – Сіпака А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2022 року в адміністративній справі №280/708/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправним  та скасування рішення,-  
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0196632406 від 21.12.2021 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0196632406 від 21.12.2021, прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову  відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірне рішення було прийняте останнім з дотриманням приписів чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 13.10.1994 та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок ІІ група з 01.01.2012). 
Позивачем сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом бюджетної класифікації 71010000, що підтверджується наступними квитанціями: № 0.0.749245916.1 від 19.04.2017, № 0.0.749247060.1 від 19.04.2017, № 0.0.808260678.81 від 17.07.2017, № 0.0.8082559016.1 від 17.07.2017, № 0.0.873763374.1 від 19.10.2017, № 0.0.873763593.1 від 19.10.2017, № 0.0.943173154.1 від 18.01.2018, № 0.0.943171276.1 від 18.01.2018,  0.0.1015207724.1 від 18.04.2018, № 0.0.1015206170.1 від 18.04.2018, № 0.0.1088189383.1 від 18.07.2018, № 0.0.1088188430.1 від 18.07.2018, № 0.0.1162986660.1 від 18.10.2018, № 0.0.1162986347.1 від 18.10.2018, № 0.0.1244669409.1 від 19.01.2019, № 0.01244669170.1 від 19.01.2019, № 0.0.1332050855.1 від 19.04.2019, № 0.0.1332053615.1 від 19.04.2019, № 0.0.1409278886.1 від 15.07.2019, № 0.0.1409278294.1 від 15.07.2019, № 0.0.1501592536.1 від 21.10.2019, № 0.0.1501591018.1 від 21.10.2019.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 12.10.2021 було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0146832406, яким до позивача було застосовано штраф у розмірі 4994,43 грн. за період з 20.04.2017 по 07.11.2019 та нараховано пеню у розмірі 9334,64 грн.
Позивачем винесене рішення № 0146832406 було оскаржено в адміністративному порядку та Рішенням про результати розгляду скарги ДПС України № 28229/6/99-00-06-02-01-06 від 15.12.2021 вищезгадане рішення було скасовано та відкликано з дня прийняття даного рішення і зобов`язано відповідача винести та направити нове рішення.
У подальшому рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0196632406 від 21.12.2021 до позивача за період з 20.04.2017 по 07.11.2019 застосовано штрафні санкції в розмірі 4994,43 грн. та нараховано пеню у розмірі 9236.99 грн.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0196632406 від 21.12.2021, прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями      Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»   № 2464   ( Закон № 2464). 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.п 1, 2 ч. 2, ст.. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В силу положень ч.ч. 5, 7 ст. 9 Закону № 2464  сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Згідно п. 1 ч. 10 ст. 9 цього Закону днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 цього Закону податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Відповідно до ч. 6  ст. 9 Закону № 2464 для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було вчасно сплачено єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, шляхом перерахування відповідної суми єдиного внеску на рахунок відкритий в Державній казначейській службі України, однак допущено помилку у коді бюджетної класифікації для зарахування коштів та призначенні платежу.
В подальшому позивачем було подано заяву з проханням перерахувати надміру або помилково сплачені кошти у сумі 13955,29 грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 по причині помилкової сплати.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку невірним зазначенням коду бюджетної класифікації зарахування сплачених позивачем коштів відбулось не на рахунок зі сплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що сплата позивачем коштів із зазначенням невірного коду бюджетної класифікації не може бути свідченням порушення ним законодавства про збір та облік єдиного внеску.
В спірному випадку, відповідно до наданих квитанцій, сплата єдиного внеску здійснена позивачем своєчасно, кошти фактично надійшли до бюджету, а невірне визначення коду бюджетної класифікації зі сплати єдиного соціального внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання з єдиного внеску у визначений законодавством строк.  
Отже, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений      ст. 9   Закону № 2464, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафу, передбаченого      ст. 25   Закону № 2464.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.12.2018 у справі № 804/444/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2022 року в адміністративній справі №280/708/22– залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
.

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко