13.02.23
33/812/55/23

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 477/357/22 Головуючий у місцевому судді Глубоченко С.М.
Провадження №  33/812/55/23        Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
   головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
   за участю: секретаря   -  Богуславської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року , якою 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого в по 

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : 

АДРЕСА_2 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
в с т а н о в и в:          
       Згідно постанови судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року, 19 лютого 2022 року о 22.15 годині ОСОБА_1 по вул. Миру в с. Горохівка Миколаївського району Миколаївської області керував транспортним засобом – автомобілем марки «ДЕО Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, сонливість, бліде обличчя. Від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.        
       Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі – 496,20 грн. 
       Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не розглянув справу належним чином, а імітував її розгляд, ігноруючи аргументи захисту. Ще 19 грудня 2022 року ним було подано до суду мотивоване письмове заперечення по складеному адміністративному матеріалу з клопотанням про виклик свідків та витребування відеодоказів. Проте, суд фактично проігнорував і клопотання, і заперечення, і практику судів за абсолютно ідентичними обставинами.
       Згідно пункту б ст.106 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» не зазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору заборонено і тягне відповідальність судді.
       На думку апелянта, дії суду в даному випадку є неприпустимими. Вважає, що постанова є юридично неспроможна. Не погоджується з висновком суду про те, що оскільки  ОСОБА_1 було надано можливість працівникам поліції зробити фото знімок свого цифрового посвідчення водія з власного телефону, то це спростовує його доводи щодо того, що працівниками поліції не було забезпечено можливість пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. 
       Також вказує, що в постанові суду першої інстанції суддя взагалі не зазначив чому не задовольнив клопотання про виклик та опитування свідків. При тому, реалізуючи обвинувальний уклін, працюючи на користь звинувачення, суддя спирається на письмові пояснення свідків, які не опитані в судовому засіданні, та є зацікавленими особами, що суперечить висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 560/751/17.
       Проігнорував суддя і клопотання про витребування належного відео з поліції. При цьому суддя взяв до увагу аматорське відео поліції, що зроблено невідомо чим та невідомо ким, а головне - відредаговано інспектором. Суду було надано відео в тому об`ємі, що потрібно саме інспектору, звинуваченню, а момент, коли ОСОБА_1 просив огляд у лікаря - не надано.
       Також апелянт посилається на не врахування судом правових позицій, висловлених у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16,         у постанові Верховного Суду України по справі № 338/1/17 від 26.04.18 р.
       Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
       Однак, виходячи зі змісту постанови справа фактично не розглядалася, замість цього суд просто виготовив постанову з шаблону на скору руку. Постанова не мотивована і явно не відповідає реальним обставинам справи та наявним доказам. В постанові майже немає власного змісту - одні абстрактні цитати законів. 
       Вважає, що згідно матеріалів справи його не може бути притягнуто до відповідальності за ст.130 КУпАП, а матеріалами справи явно зафіксовані порушення поліції.
       Також апелянт зазначає, що не знає законів і раніше в подібну ситуацію не потрапляв. Не знав, що треба писати в протоколі або ще що. Тож, згідно ст.63 Конституції ставити в провину не заявлення чогось на місці оформлення протоколу усно або письмово, чи навпаки — неправомірно. При тому, ні права, ні процедуру огляду йому не роз`яснили. 
       Вказує, що може він і не самий зразковий щодо виконання правил, але не нетверезий водій, що він розгубився, не знав, що робити, дуже злякався. Але і справа тут не така проста, як може вдаватися на перший погляд. З іншого боку, відео робить все зрозумілим.
       Щодо не зупинки на вимогу поліцейських, ОСОБА_1 вказує, що не помітив їх одразу та злякався, бо один з поліцейських майже кинувся під авто, він сприйняв його як нетверезого дорожнього робочого. А одне з відео також показує, що машина поліції ховається в заїзді, не стоїть біля дороги, тож її не було видно взагалі.
       Щодо звинувачень за ст.130 КУпАП ОСОБА_1 зазначає, що спочатку не знав, що таке взагалі ст. 130 КУпАП, чи можна відмовлятися від поїздки до медичного закладу і що за це буває. Але після попередньої відмови він одразу зателефонував знайомому, а той попередив, що краще проїхати на огляд. Отже, поки ще не почали писати протокол він наполегливо просив їхати на огляд у лікаря, але йому відмовили. Ось щоб таке відео не попало до судді поліцейські і не надали відео з реєстратора, бо воно повинно бути повним, на відміну від аматорства полісмена з камерою власного телефону, де він міг відредагувати тривалість відео без проблем. Працівники поліції, навіть, не соромляться вказувати, що для фіксації порушень використовують власні телефони, попри заборону інструкцією.
       Отже, на прохання пройти огляд йому відмовили, що є порушенням процедури та його прав.
Посилається на те, що згідно з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
       Проте, свідки, яких зазначили працівники поліції - це фактично зацікавлені особи, їх знайомі, що їздять з ними в машині, спілкуються. Такі свідки не є допустимими в розумінні закону. Навіть пояснення цих свідків написані поліцейським, бо такі вони надавати відмовилися. Тому і немає повного відео, як того вимагає Інструкція поліції (Постанова Київського апеляційного суду від 12.05.2020, № 752/25146/19). Крім того, у постанові у справі № 560/751/17ВС від 27.06.2019 Верховний Суд вказав, що підтвердження порушення ПДР показаннями свідків, які були надані відповідачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів відмови від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (що встановлює ст.266 КУпАП), тобто складу порушення за ст. 130 КУпАП немає.
       Наявне в матеріалах справи аматорське відео судом не може бути прийнято, бо зроблено невідомим не сертифікованим приладом, не у встановленому законом порядку. Воно не захищено від редагування, не передавалося офіціально через сервер поліції.
       Як відомо, будь-який відеозапис з приладу, який не сертифікований, як фіксатор порушень, не може бути використано як доказ правопорушення, про що зазначено у відповіді заступника начальника Управління поліції м. Києва Дмитра Євдокимова від 22.10.15 № 33 Л-989.
       Згідно наказу МВС №33 від 01.03.2010 р, затверджений чіткий перелік приладів, якими можна фіксувати порушення ПДР: вимірювач швидкості радіолокаційний "Беркут"; "Сокол"; "Искра-1"; "Радис"; "РАПИРА"; "ВИЗИР". Вимірювач швидкості радіолокаційний з фотофіксацією "АРЕНА"; лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "ТruСАМ".
       При цьому в протоколі не вказано навіть, що за прилад був використаний при зйомці, але це і не важливо, бо позиція «телефон з карману полісмена» у переліку відсутня. Час на тому аматорському відео також не відображено.
       Також суд не врахував, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12.05.2020, № 752/25146/19, згідно правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.        Додатково зазначає, що його не відсторонили від управління, а просто відпустили, що на його думку доводить, що він не мав ознак сп`яніння. 
       Таким чином, оскільки матеріалами справи не доводяться подія і склад правопорушення, саме за диспозицією ст.130 КУпАП, вважає, що справа підлягає закриттю згідно ст.247 КУпАП. 
       Наголошує, що тому факті, що те, що він не знав, що писати у протоколі - аж ніяк не може спростувати його пояснення суду, бо таке було б порушенням ст.63 Конституції України.
       Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
  Особа, притягнута до адміністративної відповідальності до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду був повідомлений на електронну адресу, на яку просив надсилати копії документів під час розгляду справи в суді першої інстанції. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що її текст це все, що він хоче і може повідомити суду, додати йому нічого, тому просив вручити йому постанову суду у встановлений ст. 285 КУпАП строк.
Проаналізувавши зазначені обставини, суд вважає можливим слухати справу у відсутності ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного. 
       Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
       Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно постанови судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, як уже зазначалося раніше, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме – відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 088039 від 19 лютого 2022 року та доданими до протоколу поясненнями свідків та відеозаписом. 
       Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 088039 від 19 лютого 2022 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 19 лютого 2022 року о 22 год. 15 хв. на вул. Миру с. Горохівка Вітовського району водій ОСОБА_1 керував транспортними засобом «Deo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( сонливий, бліде обличчя, звужені зіниці очей), відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків. Вказаними діями,  порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.
Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом скористався та надав письмові пояснення по суті порушення, власноручно зазначивши в графі протоколу про адміністративне правопорушення - Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення: «впредь не повторю, претензий до полиции нема, с порушенням згоден». 
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено що адміністративна справа буде розглядатись в Жовтневому районному суді Миколаївської області. Зазначено в протоколі свідки, які також підписали протокол, а також те, що до протоколу додаються пояснення свідків та відео.
Також ОСОБА_1 під підпис повідомлено про заборону керування транспортним засобом до повного витверезіння. 
ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень. 
Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила, а отже, є належним та допустимим доказом у справі.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.
Так, відповідно до п. 12 Розділу ІІ та п. 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння. Зі спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , зафіксованим на відео, вбачається, що поліцейським у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, про що йому було повідомлено і проти чого він не заперечував.
За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що він відповів відмовою.
Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не зупинив свій автомобіль на вимогу працівника поліції, машина патрульної поліції його наздогнала та працівником поліції було зупинено ОСОБА_1 , встановлено його особу, під час спілкування працівником поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. На вимогу працівника поліції проїхати до медичного закладу в м. Миколаєві для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відповів відмовою. Йому було роз`яснено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження такого огляду, з чим він погодився. На питання працівника поліції чи погоджується він із вказаним правопорушенням, ОСОБА_1 відповів, що так. 
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку.
Відеозапис з моменту встановлення особи ОСОБА_1 і до відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію", в п.1 ч.1 якої зазначено, що  поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі, а не виключно, техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Відеозапис події відповідає також вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.
Крім того, не зважаючи на те, що оскільки з 17.03.2021року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції, і згідно якого на час вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення законом передбачалося проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків, враховуючи, що огляд  ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків взагалі була не обов`язкова, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння все ж таки підтверджується і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, в їх присутності водію ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відповів відмово, факт вживання наркотичних речовин не заперечував.
У суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, оскільки свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. Їх пояснення підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 088039 від 19 лютого 2022 року, який є належним та допустимим доказом у справі, і який вони підписали без застережень.
При цьому апеляційний суд враховує і те, що не зважаючи на те, що письмові пояснення свідків складені не ними власноручно, в них зазначено, що вони з їх слів записані вірно та ними прочитані. Ці записи зроблені свідками власноручно. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 . 
Оскільки відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис інспектора патрульної поліції, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 088039 від 19 лютого 2022 року. 
При цьому, дослідивши зазначений відеозапис апеляційним судом встановлено, що він не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, а саме складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших письмових документів. Разом з тим, з даного відеозапису чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.
Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Зокрема, з відеозапису інспекторів патрульної поліції вбачається, що працівник поліції повідомив водію, що в нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, та запропонував проїхати для проходження медичного огляду до найближчого медичного закладу, на що останній відповів відмовою. Одночасно працівник поліції, як слідує з відео, чітко роз`яснив, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а саме : за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Протягом всього відеозапису ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду із діями працівників, не висловлював свою недовіру до свідків, не виявляв бажання проїхати до медичного закладу, а навпаки погоджувався з правопорушенням. 
Зазначене спростовує ствердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він взагалі не знав що таке ст. 130 КУпАП та чи можна відмовитися від поїздки до медичного закладу, що йому не роз`яснили процедуру огляду, оскільки згідно відеозапису, поліцейські роз`яснили йому що він має пройти огляд у медичному закладі на вул. Володарського в м. Миколаєві, що у разі відмови на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження від медичного огляду. 
Не підтверджуються матеріалами справи також ствердження  ОСОБА_1  в апеляційній скарзі про те, що він спочатку відмовився їхати до медичного закладу, а після того як проконсультувався із знайомим, ще до складання протоколу про адміністративне правопорушення, наполегливо просив працівників поліції проїхати до медичного закладу, оскільки складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ  № 088039 від 19 лютого 2022 року саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вже після консультації  ОСОБА_1  із знайомим був власноручно без застережень підписаний  ОСОБА_1 . При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не був позбавлений права та можливості зазначити в протоколі про свою незгоду з його змістом, з діями працівників поліції, про його бажанням проїхати до медичного закладу або взагалі відмовитися від його підписання. Проте ОСОБА_1 навпаки у протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» власноручно зазначив: «впредь не повторю, претензий до полиции нема, с порушенням згоден».
       Слід також зазначити, що незнання законів не звільняє від відповідальності. Жодних доказів, які б спростовували факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять. Більш того,  ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, згідно з пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема, п. 2.5 та 2.9 «а» ПДР України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння з відео не вбачається. Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений ОСОБА_1 факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням викладеного до зазначених вище доводів апеляційної скарги апеляційний суд ставиться критично та розцінює їх як спосіб уникнення ОСОБА_1 відповідальності.
Той факт, що при розгляді справи судом першої інстанції не було допитано свідків в судовому засіданні, які крім того підписали протокол про адміністративне правопорушення, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Доказів того, що свідки є зацікавленими особами, поліцейськими чи знайомими поліцейських матеріали справи не містять, тому зазначені доводи апеляційної скарги носять характер припущення.
До суду апеляційної інстанції свідки не з`явилися. Встановити контакти з ними за контактними номерами телефонів, які містяться в матеріалах справи не вдалось. Тому, зважаючи на запровадження в Україні воєнного стану, апеляційний суд вважає доцільним керуватися їх письмовими поясненнями, наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає неприйнятним застосування під час розгляду даної справи висновки, викладені у постанові від 27.06.2019р. Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 560/751/17 від 27.06.2019., розгляд якої відбувся за інших обставин. Крім того вони зроблені у справі з іншим предметом оскарження і за правилами іншого судочинства (КАСУ, а не КУпАП). 
Доводи ОСОБА_1  про те, що зйомка проводилась на мобільний телефон, а не на нагрудну камеру працівника поліції, а тому є неналежним доказом у справі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась зйомка, не є тією обставиною, яка унеможливлює застосування такої зйомки як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.
Доводи апеляційної скарги про відсутність на вищевказаному відео позначки дати та часу зйомки апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказане відео разом з іншим відео з нагрудної камери працівників поліції, які містять дату та час, становлять цілісну картину, а тому поза розумним сумнівом підтверджують, що всі відеофайли, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснені в один й той самий день та стосуються однієї і тієї події правопорушення.
Більш того, з наявних у справі документів випливає, що сам ОСОБА_1 не спростовує ті обставини, що у вказаний в протоколі день та час саме він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та не посилається на те, що зафіксовані на відео події не стосуються його чи відбувалися у інший період часу, ніж зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог ст.251КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Безпідставним є посилання апелянта на те, що наказом МВС №33 від 01.03.2010 р затверджений чіткий перелік приладів, якими можна фіксувати порушення ПДР, а саме вимірювач швидкості радіолокаційний "Беркут"; "Сокол"; "Искра-1"; "Радис"; "РАПИРА"; "ВИЗИР". Вимірювач швидкості радіолокаційний з фотофіксацією "АРЕНА"; лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "ТruСАМ", оскільки в даному наказі зазначені також і інші спеціальні технічні засоби, зокрема, для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, тощо. Можливість використання і інших спеціальних технічних засобів передбачена також Інструкцією про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженою  Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року.
Не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання на неналежність доказу відеозйомки з посиланням на судову практику та нормативно - правові акти, в яких зазначено, що відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, оскільки недотримання правила безперервності ведення відеозапису позбавляє цей доказ ознаки повноти відображення подій, але не спростовує факти, зафіксовані відеозаписом.
У даній справі дії ОСОБА_1 , які визначають склад правопорушення, доведені і іншими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, підписаним правопорушником та свідками та письмовими поясненнями свідків.
Під час розгляду справи апеляційним судом за клопотанням  ОСОБА_1 , викладеним в апеляційній скарзі, був запитаний у Управління патрульної поліції у м. Миколаєві диск повного відео фіксації обставин правопорушення події, зафіксованої в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №088039 від 19 лютого 2022 року.
Згідно відповіді Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції від 27 січня 2023 року в УПП в Миколаївській області ДПП в управлінні відсутні відеозаписи створені під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , а для отримання запитуваної інформації необхідно звернутися до ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, працівниками якого був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до відповіді на запит відділення поліції № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 01 лютого 2023 року надати повний відеозапис, який проводився працівниками поліції під час виявлення та документування адміністративного правопорушення відповідно до протоколу серії ААБ № 088039 від 19.02.2022 року складеного відносно водія ОСОБА_1 є не можливим, так як в зв`язку з початком бойових дій на території Миколаївської області з 24.02.2022 року вся службова документація та відеозаписи були знищені.
За такого апеляційний суд вважає можливим при прийнятті рішення керуватися відео, наданим разом з протоколом про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.
Слід також зазначити, що правильність дій поліцейського щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, вилучення у нього водійського посвідчення та надання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, самі по собі не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зазначені дії не входить до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не підлягають доказуванню у даній справі та не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №088039 від 19 лютого 2022 року працівниками поліції зроблено застереження : «керування транспортним засобом заборонено до повного витверезіння», під яким ОСОБА_1 власноручно поставив підпис.
Інші доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушеннями ст.256 КУпАП та порушено порядок зібрання доказів у справі, нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, а протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
За такого, аналіз зазначених вище доказів у їх сукупності підтверджує висновки суду про те, що водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом, а  працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також повідомили його про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП. 
       Безпідставним є посилання апелянта також на не застосування судом висновків, наведених у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16, оскільки предметом оскарження у цій справі була постанова поліцейського про притягнення правопорушника до адміністративної  відповідальності, а тому допит такого поліцейського, який під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення діяв як службова особа, у якості свідка не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
В даному випадку поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 088039 від 19 лютого 2022 року не допитувався у якості свідка і на його пояснення не посилався суд при прийнятті рішення у справі. Доказів того, що свідки, які підписали протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення яких знаходяться в матеріалах справи, є поліцейськими, матеріали справи також не містять.
Обставини у даній справі та у справі № 338/1/17 від 26.04.18 р. також не є подібними, так як у справі № 338/1/17 предметом оскарження була постанова поліцейського про притягнення правопорушника до відповідальності, у якій було встановлено відсутність будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, тому суд дійшов висновку, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення у такій постанові не може бути належним доказом вчинення особою порушення, так як така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
В даному випадку предметом оскарження є постанова суду, а не постанова поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності, а опис вчиненого ОСОБА_1 правопорушення викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, а також в постанові суду після аналізу даного доказу у сукупності з іншими доказами у справі.
Не відповідає обставинам справи також посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на не відповідність постанови суду положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» , оскільки в постанові суду 
наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначені мотиви відхилення інших доказів та доводів, на які посилався правопорушник.
Посилання ОСОБА_1 , що він не був «нетверезим водієм», не має вирішального значення для прийняття рішення у даній справі, так як ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
       При прийнятті рішення у справі апеляційний суд виходить також з того, що при відсутності в законодавстві України прецедентного права суд не зобов`язаний враховувати висновки, викладені у постанові Київського апеляційного суду від 12.05.2020, № 752/25146/19, а також Апеляційного суду м. Києва, викладені в ухвалі від 02.12.2016 у справі № 760/12579/15 чи Одеського апеляційного суду від 1’5.08.2022р. у справі № 504/1112/22, які ухвалені у інших справах.
Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, слід дійти висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.
Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 19 лютого 2022 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП. 
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №088039 від 19 лютого 2022 року, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Тому підстав для скасування постанови судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає. 
       Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова