ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/892/23 Справа № 202/3688/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
       головуючого                Лаченкової О.В.
       суддів                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
       при секретарі                Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року 
по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

       В липні 2022 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжиті у цивільній справі за позовом АТ КБ«Приватбанк» до ОСОБА_2 , ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості.
       Заявником додатково повідомлено, що 9 жовтня 2009 року ним змінено прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
       В обґрунтування заяви вказано, що 28 жовтня 2010 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська ухвалене рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 109 747,81 грн. та судові витрати. У межах даної цивільної справи, ухвалою суду від 20 грудня 2010 року забезпечено позов, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 22 лютого 2022 року між заявником та банком укладено додаткову угоду про врегулювання кредитної заборгованості, згідно якої заявнику частково прощено борг за умови сплати ним суми у розмірі 60 000,00 грн. Цього ж дня заявником виконано умови додаткової угоди. У зв`язку із вище викладеним заявник просив скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою від 20 грудня 2010 року.
       Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року у задоволенні заяви адвоката Боряк Г.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості -відмовлено.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року та задовольнити заяву адвоката Боряк Г.Ю. в інтересах ОСОБА_1 та скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт на все рухоме і нерухоме майно та грошові кошти ОСОБА_1 , вжитих ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2010 року, у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент - Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
       У відзиві АТ КБ “ПриватБанк” на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року зазначає, що проти задоволення заяви ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову не заперечує.
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2010 року накладено арешт на майно, що належить відповідачу – ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 10 432, 3 Євро, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ №417/218 складає 109 747, 80 грн (а.с.21 т.1).
       Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2010 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість, що виникла у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року, у розмірі 109747,81 грн., судовий збір у розмірі 1 097,48 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. Стягнуто з ПАТ "Акцент - Банк", ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму у розмірі 1 950,00 грн. за надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права (а.с.25-26 т.1).
       Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2010 року набрало законної сили.
       Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 змінив прізвище на ОСОБА_6 , актовий запис №88 від 09 жовтня 2009 року (а.с.190 т.1).
       З метою підтвердження виконання свого обов`язку за кредитним договором №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року заявником подано наступні документи: Додаткову угоду №1 до кредитного договору №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року, укладену 22 лютого 2022 року між АТ КБ «ПриватБанк», в особі керівника напрямку «Credit collection» Шевченка Максима Вячеславовича, та ОСОБА_6 , за змістом якої банк зобов`язується здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року, в частині заборгованості по сплаті основного боргу на 2 141,76 євро та пені на 16 477,10 євро за умови виконання умов цієї додаткової угоди – п.п. 1.1 додаткової угоди (а.с.196-197 т.1).
       Суд звертає увагу, що доказів повноваження на підписання відповідної угоди (прощення боргу) ОСОБА_7 матеріали справи не містять.
       Відповідно до п.1.2 додаткової угоди встановлено на дату підписання даної угоди заборгованість за договором №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року у розмірі 1858,24 євро (в екв. за курсом НБУ 60 000,00 грн.), що складає заборгованість за основним договором. Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість, встановлену п.1.2 даної угоди, до 22 лютого 2022 року – п.1.3 додаткової угоди.
       У разі прострочення виконання позичальником зобов`язання, в тому числі п.1.3 додаткової угоди, умови передбачені п.п.1.1. Додаткової угоди не застосовуються. Терміном погашення позичальником загальної суми заборгованості за договором у розмірі 20 477,10 євро встановлюється день, що йде за днем, в якому було допущено прострочення.
       В підтвердження виконання додаткової угоди суду надано копію квитанції від 22 лютого 2022 року згідно якої платник ОСОБА_6 здійснив перерахунок коштів на рахунок отримувача ОСОБА_6 (а.с.198 т.1).
       Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
       Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13статті 158 ЦПК України.
       Відповідно до ч.ч.1, 7, 8 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
       Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
       Дослідивши надані стороною заявника докази, які на думку заявника, свідчили про виконання ним судового рішення, а відтак і наявності підстав для скасування забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки умовами додаткової угоди було передбачено, що банк взяв на себе обов`язок здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року, за умови оплати боржником боргу у сумі 60 000,00 грн. до 22 лютого 2022 року.
       В той же час, заявником не було надано доказів виконання умов п.п.1.3. Додаткової угоди, а саме погашення заборгованості встановленої п.1.2 даної угоди, саме до 22 лютого 2022 року (тоді як порушення умов додаткової угоди в частині строків оплати анулює прощення боргу), не надано доказів повноважень у ОСОБА_7 на підписання додаткової угоди про прощення заборгованості по сплаті основного боргу на 2141,76 євро та пені на 16477,10 євро. Також, умовами додаткової угоди було передбачено, що банк бере на себе обов`язок щодо здійснення прощення боргу, проте доказів вчинення відповідних дій матеріали справи також не містять.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заходи забезпечення позову не підлягають скасуванню, оскільки заявником не доведено виконання судового рішення, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову у межах цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, застосовані ухвалою суду від 20 грудня 2010 року, у суду відсутні.
       Доводи апеляційної скарги, що станом на 22.09.2022 року ОСОБА_6 повністю виконав свої зобов`язання перед банком, що виникли з кредитного договору №SAMDN03000012971481 від 10 квітня 2007 року та Додаткової угоди від 22.02.2022 року, колегія суддів ставиться критично, оскільки на даний час будь-які відомості про виконання рішення суду у повному обсязі відсутні, а скасування заходів забезпечення позову може реально перешкодити виконанню рішення суду або взагалі зробити його виконання неможливим.
       Доводи апеляційної скарги, що на підтвердження погашення заборгованості ОСОБА_6 надано банківську квитанцію, колегія суддів ставиться критично, оскільки
апелянтом не надано доказів виконання умов п.п.1.3. Додаткової угоди, а саме погашення заборгованості встановленої п.1.2 даної угоди, саме до 22 лютого 2022 року (тоді як порушення умов додаткової угоди в частині строків оплати анулює прощення боргу), не надано доказів повноважень у ОСОБА_7 на підписання додаткової угоди про прощення заборгованості по сплаті основного боргу на 2141,76 євро та пені на 16477,10 євро. Також, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення прощення боргу банком, що передбачено умовами додаткової угоди.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року – залишити без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 375ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  -залишити без задоволення.
       Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року -залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя                                                        О.В.Лаченкова

       Судді                                                                        В.С.Городнича

                                                                               М.Ю.Петешенкова