Постанова 
Іменем України                                  
 
01 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 303/7023/17
 
провадження № 61-15325св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.          (суддя-доповідач),   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
третя особа - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Любов Василівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Мельником Павлом Петровичем, на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року у складі судді Куцкіра Ю. Ю. та постанову Закарпатського апеляційного суду                        від 14 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В.,       Собослоя Г. Г., Готри Т. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Л. В., про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння.
 
Позовна заява мотивована тим, що вона є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (її баби). Заяву про прийняття спадщини подала своєчасно - 28 січня 2014 року. Квартира АДРЕСА_1 є спадковим майном. 
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2016 року у цивільній справі № 303/4660/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно право власності на цю квартиру визнано за ОСОБА_3 , від імені якого 01 березня 2017 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу продав її ОСОБА_7 .
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                      від 22 травня 2017 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 31 травня 2017 року прийнято відмову ОСОБА_3 від указаного позову, провадження у справі закрито та допущено поворот виконання рішення суду від 29 вересня 2016 року: витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .
На підставі цієї ухвали було поновлено реєстрацію права власності на квартиру за спадкодавцем ОСОБА_6 , а 24 липня 2017 року - за нею, як спадкоємцем.
24 листопада 2017 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 31 травня 2017 року в частині допущення повороту виконання рішення суду від 29 вересня 2017 року та витребування від ОСОБА_2 спірної квартири скасовано.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним і скасувати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01 березня                    2017 року між ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 (продавець) і                  ОСОБА_2 (покупець), зареєстрований у реєстрі за № 48; витребувати вказану квартиру з незаконного володіння ОСОБА_2 і передати їй, як законному власнику.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій 
 
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним та скасовано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 01 березня 2017 року між ОСОБА_5 , який діяв як представник ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої 28 лютого 2017 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Гелетей Л. В. за реєстровим № 47 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Л. В.
Витребувано квартиру АДРЕСА_1  з незаконного володіння ОСОБА_2 та передано її законному власнику ОСОБА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правовстановлюючий документ (рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2016 року у справі № 303/4660/16-ц), на підставі якого відбулося відчуження спірної квартири з порушенням речового права ОСОБА_1 , скасований у судовому порядку, тому оспорений нею договір купівлі-продажу квартири від 01 березня 2017 року підлягає визнанню недійсним, як укладений із порушенням чинного законодавства (статті 203, 215 ЦК України).
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається зі спірної квартири. Спадкоємцем першої черги за законом був син померлої - ОСОБА_8 , який у передбачений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матір`ю на користь своєї доньки - ОСОБА_1 , котра своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину (нерухоме майно) за своєю померлою бабою ще до її державної реєстрації, а тому вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.
 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                      від 22 травня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 -               ОСОБА_9 , про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
 
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 13 серпня 
2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його           представником - адвокатом Мельником П. П., залишено без задоволення,             а заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року - без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом                           Мельником П. П., задоволено частково.
Постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 13 серпня 
2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-43520св18).
 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року замінено померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_4 , який підтримав доводи правопопередника.
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Мельником П. П., задоволено частково.
Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 01 березня 2017 року між ОСОБА_5 , який діяв як представник ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої 28 лютого 2017 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Гелетей Л. В. за реєстровим № 47 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Л. В.
Витребувано квартиру АДРЕСА_1  з незаконного володіння ОСОБА_2 та передано її законному власнику ОСОБА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції належно не повідомив ОСОБА_2 та його представника про розгляд справи, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
При цьому, задовольняючи позов ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з тих самих підстав, з яких позов останньої було задоволено судом першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду,                   представник ОСОБА_2 - адвокат Мельник П. П., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до районного суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга заявника мотивована тим, що суди не врахували, що неможливо одночасно заявляти вимоги про визнання правочину з відчуження майна недійсним та витребування цього майна, що є неналежним способом захисту.
Крім того, суди не врахували та не надали належну правову оцінку тому, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного майна, тому, на його думку, воно не могло бути витребувано у нього.
Посилається, що позивач неправильно заявив віндикаційний позов, оскільки спірне нерухоме майно й так зареєстроване за позивачем.
Також вказує на порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які є підставою для скасування цього судового рішення, а саме, судом не було належно повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, а також суд незаконно відмовив у розгляді клопотання заявника про надання додаткового строку для подання відзиву.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року зупинено касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 461/12525/15-ц за позовом за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_11 , подану представником ОСОБА_14 , на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року (провадження № 14-190цс20).
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року поновлено касаційне провадження.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_15 , а відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .
 
З огляду на заяву, подану ОСОБА_8 до нотаріуса Таганровського нотаріального округу 28 січня 2014 року, останній відмовився від частки спадкового майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері -                       ОСОБА_6 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 на користь своєї дочки ОСОБА_1 .
 
28 січня 2014 року ОСОБА_1 подала до нотаріуса Таганровського нотаріального округу заяву про прийняття спадкового майна після померлої ОСОБА_6 .
 
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня           2016 року у справі № 303/4660/16-ц позов ОСОБА_3 було задоволено та визнано за останнім право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .
 
Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 01 березня 2017 року, ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до пункту 3 вказаного договору документом, який підтверджує право власності продавця на відчужувану нерухомість є рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2016 року, справа № 303/4660/16-ц, що набуло законної сили 11 жовтня   2016 року.
 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02 травня 2017 року, яку було постановлено за заявою Мукачівської міської ради, скасовано заочне рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2016 року, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31 травня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Мукачівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно було закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Цією ж самою ухвалою, витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказану квартиру у порядку повороту виконання судового рішення.
 
Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 червня 2017 року № 90584870 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 . Підставою для внесення таких відомостей зазначена ухвала Мукачівського міськрайонного суду                   від 31 травня 2017 року.
 
З огляду на свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня            2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онука - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                         від 31 травня 2017 року у частині допущення повороту виконання рішення суду від 29 вересня 2016 року, витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірної квартири, скасовано.

2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 та постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі            № 756/14448/14-ц, від 18 січня 2017 року у справі № 640/10207/15-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення районним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, належним чином не повідомивши про дату, час і місце судового засідання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Мельника П. П., підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає не повністю.
 
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
 
Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
 
У пунктах 22, 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України.
У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.
Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
 
Встановивши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онука - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири                АДРЕСА_1 , яка була відчужена поза волею позивача, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона має право на витребування цього майна з володіння добросовісного набувача - ОСОБА_2 .
 
Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що спірне майно не може бути витребуване у нього, оскільки він є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна та не знав і не міг знати, що                     ОСОБА_3  не мав права його продавати, є безпідставними та суперечать положенню пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, згідно з яким, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом, то таке майно можна витребувати й у добросовісного набувача.
 
Висновки апеляційного суду також відповідають правовими висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20), до розгляду якої зупинялося провадження у цій справі.
 
Посилання заявника на те, що на час розгляду справи спірне майно й так зареєстровано за позивачем, тому не може бути витребуване, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_1 не є фактичним володільцем спірного майна, а віндикаційний позов - це вимога неволодіючого власника до незаконного володільця про витребування майна.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції у цій частині, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з оскаржуваним судовим рішенням суду апеляційної інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
 
Отже, одночасне пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов`язаних з позбавлення володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 338 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними.
 
Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2723цс16 та узгоджуються з правовими висновками у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 та Верховного Суду України                               від 30 листопада 2016 року у справі № 756/14448/14-ц, на які посилається заявник у касаційній скарзі.
 
Оскільки, позивачем було заявлено вимогу, яка є неефективною (пункти 120-123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20), а належним захистом його прав є віндикаційний позов, то судове рішення суду апеляційної інстанції в частині визнання недійсним договору                 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01 березня 2017 року слід скасувати та відмовити у задоволення цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не заслуговують на увагу, оскільки рішення місцевого суду вже скасовано судом апеляційної інстанції.
 
Щодо судових витрат 
 
Згідно із частинами першою, сьомою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
При поданні касаційної скарги ОСОБА_2 у частині щодо визнання договору недійсним було сплачено 1 280 грн судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з ОСОБА_1 на його користь, оскільки колегія суддів частково задовольняє касаційну скаргу, скасовує судове рішення апеляційного суду в указаній частині та відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
 
Крім того, судове рішення апеляційного суду підлягає зміні в частині стягнення судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача по 249,33 грн судового збору, замість 462,66 грн.
 
Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Мельником Павлом Петровичем - задовольнити частково.
 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири скасувати.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.
 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши суми стягуваного судового збору з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_1 з 462,66 гривень до 249,33 гривень, з кожного.
 
У решті постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 вересня                   2020 року залишити без змін.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , російська федерація) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 280 (тисячу двісті вісімдесят) гривень.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець