ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2103/22                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "27" вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати з 01.12.2019 ОСОБА_1 пенсії, що обмежена максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснювати з 01.12.2019 виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.12.2019.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач після перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019 обмежив розмір пенсії позивача десятьма розмірами мінімальних пенсій за віком. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому пенсії з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, проте відповідач листом від 13.01.2022 №332-9856/К-03/8-2300/22 відмовив позивачу у перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від "27" вересня 2022 р. позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області під час розгляду звернення 17.12.2021 ОСОБА_1 у несприянні в реалізації прав заявника.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути звернення від 17.12.2021 ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем дотримано місячний строк на відповідь за заявою позивача від 17.12.2021, проте не доведено правомірність поведінки під час розгляду звернення позивача відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» у контексті заходів з метою сприяння в реалізації прав позивача та перевірки викладених у зверненні фактів за наявної у мотивувальній частині судового рішення у справі № 580/5707/21 оцінки довідки для іншої особи, у зв`язку з чим суд, дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача під час розгляду звернення позивача без перевірки викладених фактів та з метою ефективного захисту прав позивача у контексті справедливого суду зобов`язав повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2012.
Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не окреслив зміст і характер порушеного права, проте у первинному позові (а.с.5) і редакції на усунення недоліків (а.с.27) стверджує на сторінці 5: «дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача з 01.04.2019 не ґрунтуються на вимогах закону», що є розбіжним із сформованими вимогами щодо протиправних дій з 01.12.2019.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який не містить норм про обмеження пенсії максимальним розміром.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі № 580/5707/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області від 05.07.2021 №33/44/1-К-934/08-1637; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області від 05.07.2021 №33/44/1-К-934/08-1637, з урахуванням виплачених сум.
17.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі № 580/5707/21 без обмеження пенсії максимальним розміром.
У листі-відповіді від 13.01.2022 №332-9856/К-03/8-2300/22 відповідач повідомив, що на виконання згаданого рішення перерахував позивачу пенсію, водночас повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом позову в цій справі є, зокрема, вимога про зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2019 виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, яка призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) 
Законом України № 2262-XII визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.
Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011, (далі - Закон № 3668-VI).
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини   п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010   у справі   «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі № 580/5707/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області від 05.07.2021 №33/44/1-К-934/08-1637, з урахуванням виплачених сум.
Згідно з листом від 13.01.2022 №332-9856/К-03/8-2300/22 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання вказаного рішення суду пенсія перерахована, а загальна сума перерахунку 158373,60 за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 буде виплачена за наявності відповідного фінансування.
Водночас, у листі відповідач зазначив про відсутність підстав для перерахунку пенсії  без обмеження її максимальним розміром, пославшись на Закон № 3668-VI та відсутність у судовому рішенні зобов`язального характеру для перерахунку пенсії без граничного розміру.
Матеріали справи свідчать, що розмір пенсії позивача перевищує передбачений законом максимальний розмір.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що оскільки позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, який не містить норм про обмеження пенсії максимальним розміром, то відповідач протиправно після перерахунку пенсії з 01.12.2019 обмежив її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність відповідача під час розгляду звернення 17.12.2021 ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення, яке ухвалене з метою ефективного захисту прав позивача, є необґрунтованим та незаконним, оскільки прийнято з неповним з`ясуванням фактичних обставин, які склались між сторонами, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, адже, як зазначалось, предметом спору в цій справі є, виплата з 01.12.2019 позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, яка призначена на підставі Закону № 2262-XII, а не розгляд звернення позивача.
Посилання суду першої інстанції на те, що текст адміністративного позову містить розбіжності із сформованими вимогами, а саме: твердження позивача про те, що «дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача з 01.04.2019 не ґрунтуються на вимогах закону» не відповідає позовним вимогам про визнання протиправних дій відповідача з 01.12.2019, колегія суддів вважає надмірним формалізмом, оскільки саме прохальна частина позову містить вимоги позивача, які підлягають розгляду судом. 
Безпідставним також є твердження суду першої інстанції про те, що преюдиційність та зміст мотивувальної частини рішення від 07.09.2021 у справі №580/5707/21 щодо довідки для іншої особи (02.06.2021 №33/44/1-С-308/08-1637) свідчить про наявність підстав для відмови в позові щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, як такий, що заявлений передчасно, оскільки резолютивна частина рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі № 580/5707/21 містить правильні реквізити довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 05.07.2021 №33/44/1-К-934/08-1637.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове.
Суд першої інстанції викладеного не врахував, тому колегія суддів, керуючись положеннями ст. 317 КАС України, дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги позивача та необхідність скасування рішення суду, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "27" вересня 2022 р. скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати з 01.12.2019 ОСОБА_1 пенсії, що обмежена максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснювати з 01.12.2019 виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.12.2019.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 31.01.2023.
 Головуючий суддя  Судді:	 Л.Т. Черпіцька  О.Є. Пилипенко  Я.М. Собків