КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9400/2022                                                                                      

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            27 грудня 2022 року                                                                      м. Київ
                                                                                                                    Справа № 752/15292/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,    
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Шевченко Т.М., 
у справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, 
 
встановив:
 
У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 11 вересня 2010 року, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2019 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає із позивачкою та утримується за її рахунок. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто зі ОСОБА_3 на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2019 року і до повноліття дитини.
Позивачу стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс», отримує дохід, який перевищує 10 000 грн., що дозволяє йому купувати новий автомобіль та інші коштовні речі, покупку яких реєструє на родичів аби приховати свій дохід, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом було грубо порушено ст.ст 43, 128, 129, 130  ЦПК України, оскільки справу було розглянуто без повідомлення сторін. Посилаючись на ст. 198 ЦПК України (порядок проведення підготовчого засідання), зазначає, що судом не була винесена ухвала про відкриття до свого провадження, а посилання суду на процесуальні документи, що були підставою для розгляду у попередньому складі суду, суперечить ч. 2 ст. 213 ЦПК України, оскільки розгляд справи проводиться спочатку. Тим більш, що попередній склад суду позов залишив без розгляду.          Вказує, що при винесенні рішення суд послався на постанову Верховного Суду України у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, при цьому взагалі не застосовував норми закону прямої дії та практику Верховного Суду у аналогічних спорах, що винесені після 2014 року, що свідчить про упередженість суду. Звертає увагу суду на постанову Верховного Суду від 16.06.2021 року (провадження № 61-2698св21) та постанову Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18. Зазначає, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини, що суд першої інстанції проігнорував.
Зазначає, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти па дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.
Вказує, що розмір гонорару за надання правової допомоги в апеляційній інстанції укладеного між позивачем та адвокатом Гарницьким П.П. становить 15 000 грн.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 12500 грн.  
Вказує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Позивач не подавала клопотання про розгляд справи з викликом сторін, а тому суд цілком законно прийняв рішення, не надсилаючи повістки про виклик. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 279 ЦПК України, підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Зазначає, що після скасування Київським апеляційним судом ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, справа була направлена до Голосіївського районного суду м. Києва для продовження розгляду справи. На той момент у матеріалах справи були наявні усі процесуальні документи, які сторони мають право подати (позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення). Усі докази також були подані сторонами. Отже, суд першої інстанції повністю законно розглянув справу за наявними матеріалами та прийняв рішення.
Зазначає, що позивачем до суду першої інстанції не подано жодного доказу, який би підтверджував факт зміни матеріального положення відповідача та його спроможність сплачувати аліменти в більшому розмірі. Навпаки, в матеріалах справи наявна довідка з місця роботи, відповідно до якої відповідач отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн. У випадку задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. на ј частину всіх доходів, розмір аліментів фактично зменшиться та буде вираховуватись від заробітної плати, яку отримує відповідач, що погіршує становище дитини. 
Посилання позивачки на практику Верховного Суду (постанову від 16.06.2021 р. та від 11.03.2020 р.) лише підтверджує позицію відповідача. Оскільки у зазначених рішення Верховний Суд зазначив, що будь-які твердження сторони мають бути доведені належними та допустимими доказами, а позивачем такі до суду не подані. 
Вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу, яка сплачена позивачем, є необґрунтованою та не є співмірною зі складністю справи, а отже має бути зменшена. Вказує, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу в суді першої інстанції не є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт та не обґрунтована. Зазначає, що позивач заявляє про понесені нею витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000 грн., однак до апеляційної скарги не надано жодного підтверджуючого документу, а тому вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до  ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційно працює та має за період із 01.01.2021 року по 30.06.2021 року дохід у розмірі 19 240 грн., дохід відповідача не є таким, як вказує у позові позивачка. Врахувавши, що стороною позивача не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні сина не змінилися з часу рішення суду про встановлення аліментів у твердій грошовій сумі, і саме позивачем заявлялися вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а також те, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, суперечитиме інтересам дитини, оскільки сума аліментів буде значно меншою ніж сума аліментів, яка стягується на даний час у твердій грошовій сумі, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від його заробітку (доходу).
Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин у викладеній частині  застосовані правильно.   
 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 11 вересня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2019 року. (а.с. 11)
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 07 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 10)
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, починаючи з 23.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 13)
Відповідно до наказу № 1-к від 02.07.2020 року ОСОБА_3 було прийнято на посаду інженера-програміста ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс» із 03.07.2020 року на неповний робочий день та встановлено оплату праці згідно із штатним розписом.
Відповідно до довідки від 19 липня 2021 року № ТС00-000002, виданої ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс», дохід ОСОБА_3 у вказаному товаристві за період із 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р. становить суму в розмірі 19 240 грн. (3200 грн. на місяць) (а.с. 34).
 
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).
 
Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, посилаючись на те, що відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс» та отримує дохід, який перевищує 10 000 грн.
Встановлено, що відповідач офіційно працює в ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс» та отримує дохід, який за період з січня 2021 року по червень 2021 року становить 19 240 грн., тобто 3200 грн. на місяць.
Будь-яких доказів про наявність у відповідача заробітку, що перевищує 10 000 грн.  на місяць або іншого заробітку, доходу з будь-яких інших джерел (наявність рухомого або нерухомого майна та грошових коштів на рахунках, фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат),  матеріали справи не містять.  
Отже, зміна способу стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. на  ј  частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, про що заявляє позивач, спрямовано на неналежне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, адже сума аліментів у розмірі ј частини заробітку відповідача, що становитиме 800 грн. на місяць (1/4 частина від доходу відповідача, який офіційно отримує 3200 грн.) значно менше, ніж сума аліментів, яка стягується на даний час у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, та надав правильну правову оцінку заявленим сторонами доводам та наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
 
Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позову про  зміну способу стягнення аліментів, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами зміну матеріального стану відповідача, зокрема, чи має він постійну роботу та постійний заробіток, що перевищує 10000 грн., на підставі чого можливе стягнення аліментів не в твердій грошовій сумі, а в частині доходу від заробітку, про що просить позивач в позовній заяві.
Однак, пред`являючи позов про зміну способу стягуваних аліментів позивач не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань та наявності у відповідача офіційного заробітку, що перевищує 10000 грн. або іншого заробітку, доходу з будь-яких інших джерел, що це є її процесуальним обов`язком.
Доводи апеляційної скарги щодо незастосування практики Верховного Суду у аналогічних спорах, що винесені після 2014 року, зокрема, постанову Верховного Суду від 16.06.2021 року (провадження № 61-2698св21) та постанову Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у справах різні підстави позову та інші встановлені судом обставини. 
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році  прожитковий мінімум в розрахунку на місяць становив : для  дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
Таким чином, станом на час розгляду даної справи судом першої інстанції  мінімальний гарантований розмір аліментів  на утримання дитини позивача становив 1372 грн., що є меншою сумою, ніж присуджена до стягнення рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року.
Отже, звертаючись з даним позовом позивач не надала будь-яких доказів, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. на  ј  частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде відповідати інтересам дитини. 
Крім того,  відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст. 2 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення» розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.
Згідно з п. 6 Порядку  проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року  індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про те, що  розмір аліментів - 1/4 частина від всіх видів заробітку (доходу) відповідача перевищує  визначену рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року суму аліментів - 2000 грн.  При цьому  в матеріалах справи також відсутні дані, яка сума індексації аліментів, обов`язковість проведення якої визначена законом та рішенням суду, нарахована позивачу.
 
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне. 
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Згідно з ч.4  ст.  19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п.3  ч.6  статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Матеріали справи не містять клопотання будь-якої із сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 
Отже, доводи  відповідача про неповідомлення про судові засідання є безпідставними, оскільки розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, посилання на порушення ст. 198 ЦПК України є також безпідставним, оскільки відповідно до ч.3 ст. 279 ЦПК України, підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року провадження у справі було закрито.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Оскільки справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, а не для вирішення питання про відкриття провадження, то  суд першої інстанції правомірно продовжив розгляд справи та розглянув за наявними в справі матеріалами, прийнявши відповідне  рішення. Крім того, на момент прийняття рішення в матеріалах справи були усі процесуальні документи, які сторони мають право подати (позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення).
Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права під час розгляду справи судом першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. 
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Оскільки апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, то підстави для стягнення витрат на правову допомогу за подання апеляційної скарги відсутні.   
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , -  залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України,  протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 
              Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                     Махлай Л.Д.
                                                                                                        
                                                                                                        Немировська О.В.