У х в а л а  
 
29 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 754/11036/20
провадження № 61-201ск23
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності,
 
В с т а н о в и в:
 
30 грудня 2022 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду від 15 червня       2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада                    2022 року.
 
У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд у інший суд у іншому складі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2023 року касаційну скаргу представника на рішення Деснянського районного суду міста Києва від                      15 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від                             22 листопада 2022 року в справі залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги,  який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання уточненої редакції касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для касаційного оскарження, визначених в пунктах                 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, представник надіслав виправлений примірник касаційної скарги.
 
Разом з тим, вимоги ухвали Верховного Суду від 20 січня 2023 року представником виконані не у повному обсязі. 
 
Так, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Як убачається із касаційної скарги, представник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті  389 ЦПК України.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судами норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею              389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті            389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2частини другої статті             389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Касаційна скарга представника не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
 
Так, представник узагальнено посилається на порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
 
Наявність підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України (суди не дослідили зібрані у справі докази та суди необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи), можуть бути підставами для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 
 
Отже, застосування для касаційного оскарження судового рішення підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України можливе лише одночасно із однією з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
Таким чином, представнику необхідно надати до суду саме належним чином оформлену касаційну скаргу (як окремий документ) із зазначенням у ній (крім іншого) конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, а також доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею                 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу представника необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Згідно частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Продовжити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             В. М. Ігнатенко