Ухвала  
06 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 344/1557/22
провадження № 61-1603ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про зобов`язання повернути грошові кошти, які сплачені за послуги централізованого опалення, шляхом зарахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі - ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»), в якому просила суд: повернути сплачену суму 11 215,00 грн за послуги централізованого опалення, яке спожили інші споживачі будинку по АДРЕСА_1 в період 
з 01 січня 2019 року по листопад 2021 року включно, шляхом зарахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів, відобразити суму переплати 
у рахунок на послуги з теплопостачання за місяць в якому прийнято рішення; стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 11 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про зобов`язання повернути грошові кошти, які сплачені за послуги централізованого опалення, шляхом зарахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів, відшкодування моральної шкоди відмовлено.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 серпня 2022 року 
в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання повернути грошові кошти, які сплачені за послуги централізованого опалення, шляхом зарахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів, відшкодування моральної шкоди скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про зобов`язання повернути грошові кошти, які сплачені за послуги централізованого опалення, шляхом зарахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів та стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Зобов`язано ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» перерахувати ОСОБА_1 вартість послуг з централізованого опалення, наданих за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 лютого 
2019 року по 30 листопада 2021 року, виходячи з положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Мінбуду України від 31 жовтня 2006 року № 359 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 27 листопада 
2006 року за № 1237/13111 із зарахуванням суми переплати в рахунок майбутніх платежів.
Стягнуто з ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь 
ОСОБА_1 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
 
29 січня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року (надійшла до суду 01 лютого 
2023 року), у якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та 
у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 
2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 
4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.
Предметом позову є захист прав споживача та стягнення грошових коштів 
у загальному розмірі 61 215,00 грн, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб- 671 000,00 грн.
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
У касаційній скарзі заявник не зазначає випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, при наявності яких, на її думку, рішення у даній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,          § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)           від 19 грудня 1997 року, § 36).
Сама по собі незгода заявника із висновками судів попередніх інстанцій та наданою ними оцінкою доказам у справі не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів 
є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так 
і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2, 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                     ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про зобов`язання повернути грошові кошти, які сплачені за послуги централізованого опалення, шляхом зарахування суми переплати в рахунок майбутніх платежів, відшкодування моральної шкоди, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                   Г. В. Коломієць
                                                                                          Б. І. Гулько
                                                                                          Д. Д. Луспеник