Справа № 440/1369/19                                Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О. 
Провадження № 33/811/309/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., вирішуючи питання про поновлення адвокату Охмаку М.В. строку на апеляційне оскарження постанови судді Буського районного суду Львівської області від 30 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
Не погоджуючись із рішення судді першої інстанції, адвокат Охмак М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності пропуску якого покликається на те, що копія оскаржуваної постанови на адресу проживання ОСОБА_1 скерована не була, про призначення судового засідання ОСОБА_1 дізнався випадково, що позбавило його можливості подати заперечення по справі та скористатись правовою допомогою. З матеріалами справи він ознайомився 22.12.2022.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в частині поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що у поновленні такого слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Буського районного суду Львівської області прийнята у судовому засіданні 30 липня 2019 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 12). За наслідками розгляду справи ОСОБА_1 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. та постановлено стягнути судовий збір – 384 грн. 20 коп. Штраф та судових збір були сплачені ОСОБА_1 в день розгляду справи, що підтверджується квитанціями за №63 та №64 від 30.07.2019.
Натомість з апеляційною скаргою адвокат Охмак М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся лише 28.12.2022, тобто більше ніж через три роки після прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Беручи до уваги те, що апеляційна скарга була подана більше ніж через три роки після ухвалення оскаржуваного рішення, про наявність рішення ОСОБА_1 було достеменно відомо, однак правом на апеляційне оскарження у визначений законом строк останній не скористався, а ознайомлення адвоката Охмака М.В. з матеріалами справи 22.12.2022, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарженя із врахувань розгляду справи за участі ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд вважає, що апелянтом не наведено обґрунтованих мотивів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, і підстав для його поновлення не вбачається.
Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (справа «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року).
Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata (вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Цей принцип має різні прояви, зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Ураховуючи те, що матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі, з урахуванням принципу res judicata, в поновленні строку апеляційного оскарження адвокату Охмаку М.В. слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути останньому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

відмовити адвокату Охмаку М.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Буського районного суду Львівської області від 30 липня 2019 року про притягнення до адміністарвииної відповідальності ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу повернути адвокату Охмаку М.В.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                        Т.М. Урдюк