ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/424/23 Справа № 933/4/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попович І.А. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 березня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Гриценко Ю.О., захисника Кириченка О.О., в режимі відео конференції, розглянувши апеляційну скаргу захисника Кириченка О.О. на постанову судді Олександрівського районного суду Донецької області від 17 січня 2023 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Як встановлено судом першої інстанції, 02.01.2023 року, о 15 год. 25 хв., в с. Дмитро-Дар`ївка по вул. Космонавтів водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21102 номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора 6810 драгер. Продуття становить 3,14 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9"а" ПДР України.
Постановою судді Олександрівського районного суду Донецької області від 17 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.
З таким судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції не мав права слухати справу за відсутності ОСОБА_1 , а також за відсутності прокурора. 
Звертає увагу, що поліцейськими допущено ряд грубих порушень закону, а саме автомобіль зупинений незаконно, водія не проінформували про конкретну причину зупинки, порушено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 після проходження огляду за допомогою Драгер, вказав поліцейським, що категорично не згодний з результатами огляду та наполягав на обстеженні його у медичному закладі. 
В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що додатком є відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, відеозапис переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення до суду не надходило. 
Перевіривши матеріали адміністративної справи, думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як вбачається з матеріалів  справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  за ознакою за ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 070312 від 02.01.2023 року; роздруківкою результатів перевірки за допомогою газоаналізатора Драгер, від повідно до яких, у ОСОБА_1 виявлено 3,14‰ (а.с. 6); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого, в результаті проходження огляду, у ОСОБА_1 виявлено 3,14‰ (а.с. 7); направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с. 8); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого, автомобіль ВАЗ 21102 номерний знак  НОМЕР_2 доставлений на спеціальний майданчик, у зв`язку із виявленням ознак сп`яніння у водія (а.с.9); технічним записом, відповідно до якого, патрульна поліції рухалась за автомобілем ВАЗ 21102 номерний знак НОМЕР_2 , після зупинки вказаного автомобіля, зі сторони водія вийшов ОСОБА_1 , під час спілкування з ним, поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд, після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, виявлено, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, з результатами тесту – 3,14‰ (а.с. 14).
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що жодних даних, які б свідчили про незгоду ОСОБА_1 з показниками газоаналізатора Драгер, за результатами проходження ним огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять, так, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснень та заперечень не навів, від надання письмових пояснень відмовився в силу ст. 63 Конституції України (а.с. 5), на відеозаписі також не зафіксована незгода водія з результатами огляду та бажання проїхати у медичний заклад, як про це стверджує захисник в апеляційній скарзі. 
Крім того, після проходження огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення, для спростування або підтвердження результатів огляду, ОСОБА_1 самостійно до медичного закладу не проїхав, дії працівників поліції не оскаржив. Отже матеріали справи не містять жодних доказів, щоб поза розумним сумнівом можна було стверджувати, що ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду на стан сп`яніння та працівники поліції діяли з порушеннями норм ст. 266 КУпАП та Інструкції. 
Більш того, як вбачається з відеозапису нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 , мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому об`єктивність думки інспектора поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції проходження огляду водія, не викликає сумніву у апеляційного суду. 
Твердження захисника про відсутність причини зупинки транспортного засобу, не впливає на факт виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння. 
Доводи захисника, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що додатком є відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, відеозапис переривається, не є підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки фактичні обставини, які на ньому відображені, узгоджуються з матеріалами справи, крім того сам ОСОБА_1 не заперечив про керування ним транспортним засобом та проходження огляду на стан сп`яніння, що саме і зафіксовано на відеозаписі поліцейських. 
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З урахуванням наведеного, доводи захисника про незаконне проведення судового засідання без участі ОСОБА_1 , проте за участю захисника не заслуговують на увагу, оскільки порушення права на захист ОСОБА_1 в даному випадку апеляційний суд не вбачає. 

Отже, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Доводи апеляційної скарги не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.
Будь яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на підтвердження доводів апеляційної скарги не надано.
На думку апеляційного суду, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об`єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника захисника Кириченка О.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Олександрівського районного суду Донецької області від 17 січня 2023 року, щодо  ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя