ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4851/22                                           Головуючий у І інстанції - Виноградова Д.О.,
                                                                                Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  03 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської митниці на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтоімпорт» до Чернігівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтоімпорт» звернулось до суду з даним позовом,в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2021/000036/2 від 22.12.2021 та № UA102000/2021/000037/1 від 24.12.2021, повернути позивачу надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 113 759, 54 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємством вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення ввезеної партії товару та надані документи на підтвердження їх митної вартості згідно з вимогами митного законодавства, проте відповідач безпідставно відмовив у митному оформленні партії товарів за визначеною за ціною договору (контракту) митною вартістю. Позивач вважає, що оскаржувані рішення не містять передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Чернігівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA102000/2021/000036/2 від 22.12.2021та рішення Чернігівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA102000/2021/000037/1 від 24.12.2021. В іншій частині у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
При цьому,суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості за ціною контракту було надано контролюючому органу повний пакет документів, а відповідачем, у свою чергу,не доведено, що такі документи не є достатніми для перевірки митної вартості товару.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апелянт зазначає, що митним органом здійснена перевірка документів, які подані позивачем до митного оформлення, та встановлено, що допущені позивачем порушення є недопустимими та говорять про факт намірів позивача ввезти товар за зниженою ціною, здійснити менше нарахувань до бюджету, а отже, уникнути сплати митних платежів у повному обсязі. Крім того, вказує, що в платіжних дорученнях, наданими позивачем, відсутні повідомлення від банку.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. 
Згідно  п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справу розглянуто у письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що25.08.2021 між ТОВ «Укравтоімпорт» (далі - Покупець) та компанією KOSANA TRADING CO, LTD (далі - Продавець) укладено Контракт №KOS210825 (далі - Контракт), відповідно до якого продавець поставляє вживані автомобілі, відповідно до номенклатури, кількості та по цінам зазначеним в Інвойсах до Контракту.
Відповідно до п. 2.1. Контракту   ціни на товар, що постачається згідно даного Контракту, узгоджуються сторонами в інвойсах до Контракту та визначаються у доларах США і розуміються на умовах FOB порту України, якщо інше не обумовлено в товаросупровідних документах.
Нормами п. 4.1 визначено, що платіж за цим Контрактом здійснюється Покупцем протягом 3 днів з моменту виставлення рахунку-проформи, в розмірі 100% передоплата.
09.09.2021 позивачу виставлено проформу-інвойс Kosana-21-090006, згідно з яким вартість товару складає 11100,00 доларів США. Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті, 10.09.2021 вказаний інвойс був оплачений повністю.
09.09.2021 позивачу виставлено проформу-інвойс Kosana-21-090005, згідно з яким вартість товару складає 2 200,00 доларів США. Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті, 10.09.2021 вказаний інвойс був оплачений повністю.
Згідно інвойсів позивач замовив 4 автотранспортних засоби: Hyundai Sonata KMHE341DBGA153878, Hyundai Sonata KMHE341DBJA381705, Hyundai Sonata KMHE341DBJA424567, Hyundai Sonata KMHE341DBKA490355.
З метою перевезення вказаного вантажу був укладений договір №190/21 від 19.07.2021 з ТОВ «Талли Лоджистикс», яке надає експедиторські послуги в порту Чорноморська.
З метою доставки контейнерів морем позивачем був укладений контракт №25112021UK від 02.11.2021 з CIG Shipping CO, LTD, відповідно до якого проведена оплата в розмірі 30  000, 00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 29.11.2022.
З метою здійснення митного оформлення товарів представником позивача подано митні декларації №UA102020/2021/007185, №UA102020/2021/007187, у яких митна вартість товару була визначена за ціною рахунка-фактури (інвойсу).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: Рахунок-фактуру (інвойс), Коносамент, Декларація про походження товару, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, Банківські документи (платіжне доручення в іноземній валюті), Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), Договір про надання послуг митного брокера, Фотографії автівок, Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.
Проте, Чернігівська митниця Державної митної служби України відмовила у митному оформленні (випуску) товарів та видала позивачеві картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: UA102020/2021/000394, UA102020/2021/000392 та Рішення про коригування митної вартості №UA102000/2021/000037/1 від 24.12.2021, №UA102000/2021/000036/2 від 22.12.2021, якими було скорегована митну вартість товарів, а саме, на підставі аналізу баз даних ПІК «Інспектор» та ЄАІС митного органу.
Як вбачається зі змісту рішень про коригування митної вартості товарів, перший метод не застосовано у зв`язку з відсутністю у документах, зазначених у частині другій статті 53 МК України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 МК України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з четвертим та п`ятим методами.
Не погоджуючись з такими рішенням митного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та прийняв оскаржувані рішення.
Судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому аналізується судом апеляційної інстанції тільки в цій частині.
Колегія суддів погоджується з таким судовим рішенням з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, згідно з ч. 1 ст.187 Митного кодексу України (далі - МК України) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Частинами 1, 2, 4 пункту 1 частини 6 статті 321 МК України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються ст.ст. 334, 335, 336 МК України.
Стаття 49 МК України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 57 глави 9 МК України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною другою якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Пунктом 2 частини 1 статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Відповідно до ч.2ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5 і 6ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга).
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №826/27732/15.
Судом установлено, що за умовами п. 1.1 Контракту продавець продає, а покупець купує товар згідно номенклатури у кількості та по цінам, які вказані в інвойсах до даного Контракту.
У свою чергу в інвойсах до Контракту зазначено: партію товару, назву товару, ціну за кг та кількість. Крім того, інвойсами підтверджується надходження товару за контрактом.
Отже, надані позивачем для митного оформлення товару документи містять достовірні та об`єктивні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару за ціною договору, а тому відсутні підстави ставити під сумнів достовірність заявленої декларантом митної вартості спірної партії товару за ціною договору.
Доводи митного органу, що в платіжних дорученнях відсутні повідомлення від банку колегія суддів вважає необґрунтованими, адже вказані документи згенеровано за допомогою системи клієнт-банку та повністю відповідають формі такого документу. Митний орган не зазначив, що в даному документі існують признаки підробки чи неточності
Крім того, матеріали справи містять платіжні доручення щодо оплати фрахту, самого товару, транспортні витрати, а також інформація про митного брокера. Таким чином, існує повністю прозора ланка постачання з підтвердженням відповідних сум.
Також, з матеріалів справи судом встановлено, що продавець   товару надав лист щодо неточностей зазначених в інвойсі, що цілком пояснює вказані неточності.
Надані позивачем документи не містять ніяких розбіжностей, неоднаковості як стосовно ціни товару, так і будь-якої іншої інформації. Навпаки надані позивачем документи містять всі необхідні реквізити і відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей про ціну, яка була сплачена за ці товари.
Отже, дослідивши й вивчивши документи, надані позивачем до спірних митних декларацій, а також направлені позивачем додаткові документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з них не вбачається розбіжностей, які б могли вплинути на митну вартість або ж наявності ознак підробки, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.
Таким чином, рішення суду першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    О.В. Карпушова